český audiovizuální umělec From Wikipedia, the free encyclopedia
Jaroslav Frič (9. června 1924 Penčice[2] – 28. ledna 2000 Unhošť) byl český audiovizuální umělec. Je řazen mezi zakladatele vizuální tvorby[3] v Československu. Pod jeho vedením byl prezentován polyekran Pražské jaro na výstavě Expo 58 v Bruselu. Byl autorem multimediálních projektů – „Spherorama“ a „Vertical Cinemascope“ pro Pavilon Britské Kolumbie na výstavě Expo v roce 1970, která se konala v Ósace v Japonsku a mnoha dalších audiovizuálních systémů.[4]
Jaroslav Frič | |
---|---|
![]() Jaroslav Frič a Farah Diba Pahlavi | |
Narození | 9. července 1924 Penčice ![]() |
Úmrtí | 28. ledna 2000 (ve věku 75 let) Unhošť ![]() |
Povolání | elektroinženýr, elektrotechnik a technik |
Manžel(ka) | Anna Fričová (Šťastná), Alena Čapková |
Děti | Jiří, Luděk, Jaroslav, Anna, Jana, Jan |
Ocenění | kolektivní Státní cena Kl. Gottwalda za Československý pavilon za Expo 67 v Montrealu[1] |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
V roce 1942 ukončil studia na Střední průmyslové škole elektrotechnické v Brně. Po uzavření českých vysokých škol patřil mezi totálně nasazené a pracoval mj. na území Velkoněmecké říše v Kielu a jeho okolí. Po válce vystudoval Fakultu elektrotechnickou ČVUT v Praze. Zpočátku pracoval v československém výzkumu jaderné fyziky. V roce 1948 se oženil s Annou Šťastnou (Fričovou), která s ním pracovala na různých projektech. Od 50. let se začal věnovat tvorbě audiovizuálních systémů v rámci n. p. Výstavnictví v Praze. Podílel se na tvorbě světelné techniky v československém pavilonu na světové výstavě Expo 58 v Bruselu.
V roce 1968 patřil mezi zakladatele tvůrčí skupiny SCARS (zkratka pro science-art-sense) – při středisku výtvarných umění Art Centrum v Praze – zabývající se výrobou audiovizuálních děl.[5] Patřili do ní např. Karel Čejka, Radúz Činčera, Bohumil Eliáš, Adolf Hoffmeister, Miloš Král, Hubert Matějček, Jaroslava Mrázová, Oldřich Nouza a další (technici, architekti, kameramani, fotografové, střihači, hudební skladatelé), kteří vytvořili diapolyekran (varianta polyekranu) pro Expo 67. SCARS se zabýval výrobou audiovizuálních projektů pro různé firmy i země. Členové skupiny přispěli k vývoji multiprojekčních systémů a k posunu tohoto uměleckého odvětví.[6]
Ještě v roce 1967 ohlas světové výstavy inspiroval starostu Montrealu Jeana Drapoeaua k opakování Expa v miniaturizovaném provedení, které probíhalo celé desetiletí a podíleli se na něm desítky československých umělců. První projekt vytvořený na zakázku byla audiovizuální propagační show pro podzemní pasáž paláce Place Ville Marie v Montrealu, jejíž autorem byl Jaroslav Frič.
Práce Jaroslava Friče a celé skupiny SCARS mimo jiné zaujala také indickou předsedkyni vlády Indíru Gándhí nebo íránskou císařovnu Farah Diba, manželku Riisa šácha Pahlaví. Jejich pozitivní reakce umožnila v těchto zemích pokračovat v práci na dalších projektech. Od roku 1970 do roku 1978 uskutečnilo Art Centrum v Íránu podle námětů Jaroslava Friče zakázky za desítky milionu dolarů.
V posledních letech svého života byl Jaroslav Frič zván jako konzultant na některé projekty světových výstav.[7] V aktuální terminologii (2021) je nazýván “multimediálním režisérem”, podle terminologie používané v druhé polovině 20. stol. byl autorem audiovizuálních prezentací a multimediálních projektů.[8]
Jaroslav Frič celý život nepřestal experimentovat a přemýšlet o spojení technických znalostí a dovedností s uměleckou kreativitou. Podobně jako další autoři této generace se pokoušel o 360stupňovou projekci, kterou s většími či menšími úspěchy jevištní výtvarníci řeší i na počátku 21. století.[8]
Seznam některých projektů, které realizoval Jaroslav Frič jako autor souborného díla nebo jejich spoluautor
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.