norský malíř, sochař a fotograf From Wikipedia, the free encyclopedia
Carl Nesjar (roz. Carlsen; 6. července 1920 Larvik – 23. května 2015 Oslo) byl norský malíř, sochař, fotograf a grafik. Nejznámější je díky spolupráci s Pablem Picassem; téměř dvacet let pracoval na proměnách Picassových kreseb a zmenšených modelů na velké sochy ve veřejném prostoru. Jednou takovou prací byly Picassovy nástěnné malby Regjeringskvartalet, které se nacházejí v Oslu, městě, kde po většinu svého života Nesjar žil.[1][2] Je také známý svou sérií „ledové fontány“, které lze nalézt ve městech po celém světě.
Carl Nesjar | |
---|---|
![]() | |
Narození | 6. července 1920 Larvik |
Úmrtí | 23. května 2015 (ve věku 94 let) Oslo |
Alma mater | Norwegian National Academy of Craft and Art Industry |
Povolání | malíř, sochař, grafik a fotograf |
Manžel(ka) | Inger Sitter (1955–1967) |
Ocenění | rytíř Řádu umění a literatury (1997) komandér Řádu svatého Olafa (2011) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nesjar se narodil v Larviku a byl vychován v jižním Norsku a v Bay Ridge v Brooklynu. Vystudoval umění na Pratt Institute, Columbia University a v Oslu a Paříži. Na začátku své kariéry převzal jméno „Nesjar“, norské slovo pro pobřežní oblast kolem Larviku.
Nesjar spolupracoval s architektem Erlingem Viksjøem na konkrétní konkrétní sochařské metodě zvané Betograve. Představení této techniky Picassovi vedlo k jejich trvalé spolupráci, počínaje realizací verze betonové sochy Tête de femme v roce 1958.[2][3] Během následujících patnácti let vytvořili Nesjar a Picasso dohromady více než 30 soch. Příklady jejich práce lze nalézt v areálech Newyorská univerzita, Princetonská univerzita a Massachusettský technologický institut, jakož i ve veřejných prostorech v Norsku, Francii, Španělsku a Izraeli i v dalších zemích.