From Wikipedia, the free encyclopedia
La salmonel·la (Salmonella) és un gènere bacterià caracteritzat per ser bacils gram negatius,[1] anaerobis facultatius, amb flagels perítrics que rodegen al microorganisme i no desenvolupa càpsula ni espora. Són bacteris mòbils que produeixen sulfur d'hidrogen. No fermenten la lactosa, però sí la glucosa. El gènere pren el nom del veterinari estatunidenc Daniel Elmer Salmon (1850-1914), tot i que no el batejà ell sinó el bacteriòleg francès Joseph Léon Marcel Ligniéres (1868-1933).
Salmonella ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Dades | |
Tinció de Gram | gramnegatiu ![]() |
Taxonomia | |
Regne | Pseudomonadati |
Fílum | Pseudomonadota |
Classe | Gammaproteobacteria |
Ordre | Enterobacterales |
Família | Enterobacteriaceae |
Gènere | Salmonella ![]() |
Tipus taxonòmic | Salmonella choleraesuis ![]() |
Nomenclatura | |
Epònim | Daniel Elmer Salmon ![]() |
Espècies | |
|
És un agent zoonòtic de distribució universal. Es transmet per contacte directe o contaminació causada durant la manipulació i el processament d'aliments a nivell domèstic o industrial.
Són bacteris gramnegatius. Proliferen amb poca facilitat en agar sang i formen colònies de 2 i 3 mil·límetres. Als laboratoris de microbiologia clínica s'aïllen bacteris emprant medis selectius com ara el Selenit, Hektoen, SS o XLD per a fer-ne cultius poc enriquits a partir de mostres biològiques.
La taxonomia del gènere Salmonella és complexa i no exempta de controvèrsia científica.
Hi ha dues espècies dins del gènere: Salmonella bongori i S. enterica. En classificacions taxonòmiques anteriors s'atribuien les subespècies següents per a Salmonella enterica:
A més, hi ha més de 2.000 serotipus dins d'ambdues espècies, els quals es troben en molt tipus d'ambients i sovint associats a malalties. La gran majoria de les identificades en humans (> 99,5%) són subtipus de S. enterica. En microbiologia les espècies del gènere Salmonella solen anomenar-se pel seu gènere i el serotipus corresponent: per exemple, Salmonella typhi en comptes de la designació més correcta de, Salmonella enterica subspècie enterica serotipus Typhi.
En microbiologia clínica Salmonella es classifica segons la seva serologia (classificació Kauffman-White) (subcomitè Salmonella, 1900). La divisió principal està formada per l'antigen O somàtic i per antígens H flagel·lars. Els antígens H es divideixen en fase 1 i fase 2. La descripció completa d'un bacteri Salmonella seria (els antígens O, Vi : antigen H de fase 1: antigen H de fase 2).
Exemples:
En microbiologia clínica només un nombre xicotet de serotipus se solen cercar (la resta són estranys o no són clínicament significants). L'Agència de la Protecció de la Salut britànica (HPA) recomana fer rutinàriament assajos per a aquests antígens:
Les colònies que no poden ser identificades usant aquesta taula s'envien a un laboratori de referència per a la seua identificació.
Pot arribar a produir dos tipus de patologies depenent del serotip: o bé gastroenteritis, o bé febres tifó-paratífiques.
Les febres tifó-paratífiques tenen un quadre clínic de bacterièmia que pot arribar a ser molt greu, febre alta amb obnubilació, bradicàrdia i leucopènia. És molt característic aquesta bradicàrdia amb febres altes, ja que, normalment, la febre s'associa amb taquicàrdia.
Produeix gastroenteritis amb un període d'incubació d'entre 5 hores i 5 dies, diarrea i dolor abdominal. Les femtes dels malalts contenen elevades quantitats de Salmonella i es produeix febre entèrica amb un període d'incubació de 7 a 28 dies, la qual provoca algun d'aquests símptomes o tots: mal de cap, febre, dolor abdominal i diarrea, erupció màculo-papulosa en pit i esquena. Els malalts presenten un període de convalescència entre 1 i 8 setmanes i un cop curats excreten Salmonella durant més d'1 any.
Depenent del quadre clínic tenim diferents orígens:
Pot manifestar-se per febre prolongada o recurrent i associar-se a lesions locals òssies, articulars, pleurals, pulmonars; i amb aneurismes micótics de l'aorta abdominal, que és la manifestació observada en pacients amb infecció VIH. El tractament és el mateix de la febre tifoide. Les recomanacions actuals del Departament de Salut són la instauració de tractaments amb ciprofloxacina en dosi de 750 mg dues vegades al dia.
Salmonella prolifera bé sobre qualsevol aliment no cuinat o poc cuinat, especialment en carn roja o d'aviram, ous i llet.
Altrament, sobre aliments poc adequats per a la seva proliferació i emmagatzemats a temperatura ambient (15-30 °C, el seu temps de supervivència és de dies, però pot arribar als següents límits:
Hi ha uns trucs destinats a evitar la proliferació d'aquest gènere en els aliments, per exemple: