From Wikipedia, the free encyclopedia
Ricardo de la Cierva y de Hoces (Madrid, 9 de novembre de 1926 - Madrid, 19 de novembre de 2015)[1] fou un polític, historiador i professor universitari espanyol, que fou breument ministre de Cultura i Benestar espanyol l'any 1980.
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) Ricardo de la Cierva y Hoces ![]() 9 novembre 1926 ![]() Madrid ![]() |
Mort | 19 novembre 2015 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
17 gener 1980 – 9 setembre 1980 ← Manuel Clavero Arévalo – Íñigo Cavero Lataillade → | |
![]() | |
15 març 1979 – 31 agost 1982 Legislatura: primera legislatura espanyola Circumscripció electoral: Múrcia Electe a: eleccions generals espanyoles de 1979 | |
![]() | |
Catedràtic d'universitat | |
![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Madrid ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Història i política ![]() |
Lloc de treball | Madrid Alcalá de Henares Granada ![]() |
Ocupació | Historiador i professor universitari |
Ocupador | Universidad de Granada Universitat d'Alcalá Universitat Complutense de Madrid ![]() |
Partit | Unió de Centre Democràtic |
Interessat en | Guerra Civil espanyola, història contemporània d'Espanya i francmaçoneria ![]() |
Família | |
Pare | Ricardo de la Cierva y Codorníu ![]() |
Germans | Juan José de la Cierva y Hoces ![]() |
Premis |
Nasqué el 9 de novembre de 1926 a la ciutat de Madrid, essent net del ministre Juan de la Cierva y Peñafiel, nebot de l'enginyer Juan de la Cierva y Codorníu i germà de Juan de la Cierva y Hoces. Estudià ciències químiques i filosofia i lletres a la Universitat de Madrid, especialitzant-se en l'edat moderna i contemporània d'Espanya. Interessat per la docència fou catedràtic d'aquestes matèries a la Universitat de Granada i catedràtic de geografia i d'història d'Espanya a la Universitat Complutense de Madrid.
Nomenat cap del Gabinet d'Estudis sobre Història depenent del Ministeri d'Informació i Turisme durant el règim franquista, en les eleccions generals de 1977 fou escollit senador al Senat espanyol com a independent dins de les llistes de la Unió de Centre Democràtic (UCD) per la província de Múrcia. En les eleccions generals de 1979 fou escollit diputat al Congrés també per Múrcia en representació de la UCD, sent nomenat Ministre de Cultura i Benestar en una de les remodelacions del govern realitzades per Adolfo Suárez.
Definit personalment com "un clar anticomunista, antimarxista i antimasó, i per descomptat perquè sóc catòlic, espanyol i tradicional en el sentit correcte del terme". "Jo sempre he defensat al General Franco, i el seu règim i els principis del 18 de juliol, però també era capaç de veure els errors que hi havia dintre i de dir-los-hi al mateix Franco".
Publicà nombrosos llibres de temàtica històrica. La seva tasca fou premiada amb els premis periodístics Víctor de la Serna concedit per l'Associació de la Premsa de Madrid i el premi Mariano de Cavia concedit pel diari ABC.
L'any 1988 fou finalista del Premi Planeta amb la seva obra El triángulo. Alumna de la libertad.