deïtat associada a una altra en un culte o una representació From Wikipedia, the free encyclopedia
Un pàredre[1] o paredre (en grec antic: πάρεδρος, pàredros, llatí:părĕdros[2]) és una divinitat associada a una altra en un culte, una representació iconogràfica o un temple. Es tracta d'un terme que prové del grec i que significa, literalment, 'que està assegut al costat'.[3][4]
Dades ràpides
Pàredre
Tanca
En la mitologia egípcia, s'anomenaven pàredres unes divinitats que eren acollides en temples d'altres divinitats. No obstant això, l'ús general tendeix a anomenar pàredre o pàredra el consort d'una deïtat que pot ser d'igual rang o complementària a aquesta. En els temples egipcis, succeïa moltes vegades que una divinitat principal donava acollida en el seu temple a altres divinitats, que formaven la seva cort i rebien el culte dels fidels, malgrat que la seva presència no implicava cap idea de sistema.
Les relacions més conegudes entre els diferents déus egipcis propis de les diferents cosmogonies són:
A Atenes, entre el seglevaC i el segleivaC, van ser nomenats arconts epònims i arconts basileus suplents. La seva posició era de caràcter oficial, ja que estaven subjectes a la docimàsia. Cada un dels deu interventors (eúthynoi) de la Bulé que hi havia al segleivaC tenia dos assessors; el treball començava després que fossin presentades les denúncies. A partir del 418/417 aC, eren 10 els assessors dels hel·lenotamis (tresorers pagats per l'erari públic.[7]
A Esparta, van ser els èfors els pàredres dels reis per als assumptes legals.[7]
Toorn, K. van der. The image and the book: iconic cults, aniconism, and the rise of book religion in Israel and the ancient Near East(en anglès). Peeters Publishers,1997,p.151. ISBN 978-9-068-31983-3.