From Wikipedia, the free encyclopedia
La geoètica tracta les relacions entre l'home i el seu entorn abiòtic —dins l'àmbit de les ciències de la Terra i planetàries— des d'un punt de vista ètic i de la deontologia dels professionals relacionats amb elles. S'ocupa de les pràctiques científiques, tècniques, educatives, socials i culturals lligades a la sostenibilitat, desenvolupament, geodiversitat, patrimoni geològic, explotació racional dels recursos minerals, responsabilitat en la predicció i mitigació de riscos naturals, entre d'altres, tant a la Terra com, contemplant el futur, en altres cossos espacials.[1][2] El geòleg txec Válclav Němec, considerat com el «pare» de la geoètica, fou qui la va proposar el 1991 com la interrelació entre l'ètica i les geociències.[1]
S'hi han desenvolupat dues societats científiques dedicades a la promoció i desenvolupament de la geoètica, ambdues sota l'auspici de la Unió Internacional de Ciències Geològiques: la International Association for Geoethics (IAGETH) i la International Association for Promoting Geoethics (IAPG). A altres nivells, les associacions i col·legis professionals estan incorporant els principis geoètics en els seus codis deontològics.[1]
A més dels principis deontològics d'honestedat, integritat, secret professional, competència lleial, etc., comuns amb altres professions, la geoètica estableix altres principis propis en els quals ha de basar-se el comportament dels geòlegs:[3][1]