municipi del País Valencià From Wikipedia, the free encyclopedia
Gaibiel és un municipi del País Valencià que es troba a la comarca de l'Alt Palància.
Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Estat | Espanya | ||||
Comunitat autònoma | País Valencià | ||||
Província | Castelló | ||||
Comarca | Alt Palància ![]() | ||||
Capital | Gaibiel ![]() | ||||
Població humana | |||||
Població | 197 (2023) ![]() | ||||
Gentilici | gaibielana, gaibielà ![]() | ||||
Idioma oficial | castellà (predomini lingüístic) ![]() | ||||
Geografia | |||||
Superfície | 18,08 km² ![]() | ||||
Altitud | 517 m ![]() | ||||
Limita amb | |||||
Partit judicial | Sogorb | ||||
Dades històriques | |||||
Dia de mercat | Dimarts | ||||
Festa patronal | Crist de la Sed Primera quinzena de setembre | ||||
Organització política | |||||
• Alcalde ![]() | Vicente Pelayo Calvete ![]() | ||||
Identificador descriptiu | |||||
Codi postal | 12415 ![]() | ||||
Codi INE | 12065 ![]() | ||||
Codi ARGOS de municipis | 12065 ![]() | ||||
Lloc web | gaibiel.es ![]() |
Limita amb Algímia d'Almonesir, Caudiel, Xèrica, Matet, Navaixes, Pavies i La Vall d'Almonesir.
El terme es troba al vessant meridional de la serra d'Espadà i està travessat pel riu Regajo, que amb els seus paratges constituïx el major atractiu paisatgístic. No debades el topònim Gaibiel, d'orige àrab, vol dir «el bosc».[1] A més a més, s'hi poden trobar les fonts del Camí de la Vall, l'aigua de la qual es recomana per a les malalties renals, i la del Xúquer o la del Vicari; i pous com ara el Gasparini, el Cacao o l'Erizo. Les altures més importants són la Costalata (713 msnm), el Pinar (608 m), l'Aceitenegro (709 m) i l'Ajedrea (649 m).
El primer testimoni de població es troba a les coves del cim de Las Simas, a on visqueren humans durant el paleolític i l'edat del bronze, però els primers documents que parlen de Gaibiel són del 28 d'agost de 1237, quan Jaume I (1208-1276) va donar l'alqueria d'orige àrab a Pere Garcés de Roda. La pertinença del lloc a la família López d'Herèdia està documentada ja en 1320, quan el rei Jaume el Just (1267-1327) va posar sota la seua protecció a Ferran López d'Herèdia. Un incident de l'any 1379 en què els moros faltaren a les seues obligacions fon aprofitat pel senyor per a endurir les condicions de vassallatge. En 1583, per matrimoni de Rafel Garcés Mansilla Fernández d'Herèdia, senyor vigent, amb Antònia Hurtado de Mendoza y Carrillo, comtessa de Priego, va passar als dominis d'eixa casa. L'any 1639 Geroni Garcés Camino de Mendoza, baró de Gaibiel, va concedir la carta pobla per a 14 veïns immigrats d'Aragó i Catalunya. En 1792 s'inauguraren les obres de l'església, de les quals posà la primera pedra el bisbe de Sogorb, Llorenç Haedo. En 1818 va passar a la Corona, després de diversos plets amb els Priego.
1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2000 | 2005 | 2007 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1.125 | 1.102 | 1.060 | 916 | 767 | 775 | 629 | 430 | 330 | 221 | 203 | 195 | 204 |
La ramaderia constituïx la major riquea productiva del municipi. Quant a l'agricultura, està basada en el secà, destacant productes com ara la garrofa, l'ametla o l'oliva. A més, estan en expansió el sector servicis gràcies als estiuejants.[2]