From Wikipedia, the free encyclopedia
La Transcarpàcia, Transcarpàtia o Zakarpàttia (en ucraïnès Закарпатська область, Zakarpatska óblast o Закарпаття, Zakarpàttia; en hongarès Kárpátalja) és una de les 24 províncies o óblasts d'Ucraïna. Es troba a l'extrem occidental de l'estat, fronterera amb Polònia al nord, amb Eslovàquia al nord-oest, amb Hongria al sud-oest, amb Romania al sud, i amb les óblasts ucraïneses de Lviv al nord-est i Ivano-Frankivsk al sud-est.
Закарпа́тська о́бласть (uk) Закарпатска область (rue) Kárpátalja (hu) Regiunea Transcarpatia (ro) Закарпатонь аймак (mdf) ![]() | |||||
Sobrenom | Закарпаття ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Localització | |||||
| |||||
Estat | Ucraïna ![]() | ||||
Capital | Újhorod ![]() | ||||
Població humana | |||||
Població | 1.244.476 (2022) ![]() | ||||
Llengua utilitzada | rutè modern hongarès ucraïnès ![]() | ||||
Geografia | |||||
Part de | |||||
Superfície | 12.777 km² ![]() | ||||
Altitud | 579 m ![]() | ||||
Limita amb | |||||
Creació | 22 gener 1946 ![]() | ||||
Organització política | |||||
• Cap de govern | Viktor Mykyta (en) ![]() ![]() | ||||
Identificador descriptiu | |||||
Codi postal | 88000–88999, 89000–89999 i 90000–90999 ![]() | ||||
Fus horari | |||||
Prefix telefònic | 31 ![]() | ||||
ISO 3166-2 | UA-21 ![]() | ||||
Identificador KOATUU | 2100000000 ![]() | ||||
Lloc web | carpathia.gov.ua ![]() | ||||
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Té una superfície de 12.800 km² i una població d'1.249.663 habitants (2004). La capital n'és Újhorod (У́жгород) i també hi destaquen les ciutats de Mukàtxeve (Мука́чеве) i Txop (Чоп), nus de comunicacions. L'economia regional està basada en el comerç transfronterer i l'explotació vitivinícola i forestal.
Tradicionalment aquest territori també s'ha anomenat Ucraïna Subcarpàtica i Ucraïna Transcarpàtica, ja que es troba separada de la gran plana ucraïnesa per la serralada dels Carpats, i històricament correspon a la Ucraïna o Rutènia Carpàtica (vegeu Rutènia).
Tot i dir-se Transcarpàcia, un 80% de l'óblast és territori muntanyós, principalment tota la franja nord. Aquí es troben diferents massissos, serres o serralades dels Carpats, entre aquests una part del massís o serralada coneguda com a "Verkhnovynskyi Vododilnyi khrebet" (Верхови́нський Вододі́льний хребе́т), una part del Gorgany o Gorgans (Ґорґа́ни, Gorgan·y), la serralada del Svydivets (Свидівець), que forma part dels Beskids o Beskidy, i part del grup de muntanyes de Txornohora (Чорного́ра), entre altres. Això fa de la Transcarpàcia un centre d'excursionisme important.
Pel territori de l'óblast passen 9.429 rius i rieres o torrents.
Altres rius de la seva conca són:
A l'óblast hi ha uns 137 llacs o estanys naturals, el més gran n'és l'estany Synevyr (vegeu a baix, Parcs i espais naturals).
Zona alpina i prealpina, també inclou algunes àrees de terra baixa. És una zona de gran varietat d'arbres i boscos, en particular al massís de Txornohora, com ara: fagedes de faig pur, fagedes mixtes, Picea, avetoses, freixenedes, omedes, fals plàtan i auró, a més del teix, ginebre, savina (Juniperus sabina), un tipus Cotoneaster (Cotoneaster integerrimus), Staphyllea pinnata, Alnus crispa o Alnus viridis (un tipus de vern), el tell de fulla gran i el "tell europeu" (Tilia platyphyllos, Т. europaea), el roure de fulla gran "de forma daurada" (Quercus petraea f. aurea) i Microbiota decussata, entre d'altres. Entre la fauna més espectacular s'hi troba el cérvol comú, l'os bru, el llop, el linx i el gall fer.[1][2][3]
La Transcarpàcia o óblast de Transcarpàcia està dividida en 13 raions (sing. район, raion, pl. райо́ни, raion•y, subdivisió administrativa similar a les nostres comarques) i 5 ciutats que no depenen d'un raion sinó directament de l'óblast. Aquestes últimes són les ciutats de Bérehove (Бе́регове), Mukàtxeve (Мука́чеве), Khust (Хуст), Txop (Чоп) i la ciutat capital de l'óblast, Újhorod (У́жгород).
L'óblast té un total de:
Les ciutats de l'óblast són:
Les viles de l'óblast són:
La Transcarpàcia és una regió tradicional del conreu de la vinya i d'elaboració de vi. També hi ha una indústria de la fusta, turisme i recreació. En aquests últims sectors, la gent ve atreta pels nombrosos i prestigiosos establiments termals anomenats sanatoris, basats en els poders curatius de les diverses deus d'aigües minerals i aigües minerals termals presents al territori, i també per la bellesa natural del lloc, que s'adiu al senderisme, etc. L'artesania també té un paper en l'economia, en particular la fusta treballada a mà.
Un dels punts forts de l'economia és el comerç transfronterer. A més, la regió et l'estatus de "zona econòmica especial" des del 2001.[6][7]
La població, majoritàriament d'ètnia ucraïnesa (o rutena), parlen el que els lingüistes consideren un dialecte de l'ucraïnès però que altres consideren una llengua pròpia emparentada amb l'ucraïnès, el rutè. Es divideix en grups etnogràfics diferents: lemki, verkhóvintsi i doliniane, també coneguts com a hutsuls. Els rutens o russyn no sempre són reconeguts pel poder ucraïnès[cal referència]. Hi va haver un referèndum el 1991, en el qual la població va votar a favor de crear un espai econòmic obert, privilegi que va ser atorgat el 2001 per la Rada Suprema d'Ucraïna. Alguns, en particular la premsa russa, consideren que els rutens foren "ucraïnitzats" (ucraïnització suposadament duta a terme per Stalin a partir del 1946) i que ja no es reconeixen com a rutens, mentre que la majoria d'ucraïnesos i dels mateixos rutens consideren que els rutens són els últims vestigis de l'ucraïnès més profund, intocat pels canvis produint-se a l'altra banda dels Carpats i que ja no es reconeixen com a ucraïnesos per polítiques estalinistes i posteriors de desarrelament i divisió, per l'estil del que passava o passa amb alguna part de la població de la Franja de Ponent i la seva catalanitat o no-catalanitat.
Hi viu una important minoria hongaresa (200.000 habitants); a Bérehove funciona el primer col·legi hongarès d'Ucraïna: el col·legi de Ferenc Rákoczi II. Altres minories destacades són la romanesa, la russa, l'eslovaca i la gitana. La seva llengua i cultura gaudeix d'una certa protecció a través de l'educació pública, associacions, etc. La Transcarpàcia és, així mateix, la regió ucraïnesa que compta amb el major nombre de persones d'ètnia gitana (unes 25.000). També hi ha eslovacs i alemanys ètnics.
La majoria dels habitants, contràriament a la majoria d'altres ucraïnesos, però com molts dels seus compatriotes a les óblasts circumdants, com ara les d'Ivano-Frankivsk, Ternópill i Lviv, professen la religió uniata, sovint anomenada Greco-Catòlica, vinculada des del 1596 a l'Església catòlica romana. Vegeu l'article general sobre esglésies Catòliques Orientals.
S'ha de tenir en compte, però, que en aquestes estadístiques de religió, no s'hi compta la part de la població atea.
Prop del poble de Dilove (Ділове), al raion de Ràkhiv (Рахівський район, Ràkhivskyi raion), es troba el punt que va ser declarat el 1887 com a centre geogràfic del continent d'Europa. La carretera que passa prop d'aquest punt (дорогa Мука́чеве—Рогати́н, carretera Mukàtxeve-Rohatyn) està sempre ple de turistes (turisme relativament local), que es treuen fotos i van al museu-restaurant de la vora per menjar plats típics hutsuls.
Vegeu Die Mitte (El Centre), 2004, pel·lícula documental alemanya del director alemany d'origen polonès Stanislaw Mucha que et porta de viatge des d'Alemanya fins a aquest punt d'Ucraïna, entrevistant a gent i cercant el "veritable centre d'Europa". A cada país o cada regió hi sembla haver un punt marcat oficialment com a "centre d'Europa". Magnífic final a Ucraïna.
Aquesta óblast correspon a la regió històrica de la Rutènia Carpàtica o Ucraïna Transcarpàtica (vegeu Rutènia), i està íntimament lligat amb la història de la Rus de Kíev. A diverses èpoques ha tingut els noms de la Rus' d'Hongria («Угорська Русь»), Rus' dels Carpats, Rus' Carpàtica («Карпатська Русь»), País Rus' («Руська Крайна»), Rus' Subcarpàtica («Подкарпатська Русь»), Ucraïna Carpàtica («Карпатська Україна») i Ucraïna Transcarpàtica («Закарпатська Україна»).
La regió ha canviat diverses vegades de mans durant el segle xx:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.