![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/Bandera_del_pueblo_Qom_%2528tricolor%2529.svg/langca-640px-Bandera_del_pueblo_Qom_%2528tricolor%2529.svg.png&w=640&q=50)
Toba/Qom
From Wikipedia, the free encyclopedia
Qom o toba és la denominació que reben un dels pobles de l'ètnia ameríndia que han habitat històricament les zones del que anomenem el Gran Chaco.
![]() ![]() | |
![]() ![]() | |
Tipus | ètnia i Pobles indígenes a Bolívia ![]() |
---|---|
Geografia | |
Estat | Bolívia ![]() |
El tobes (del gentilici pejoratiu guaraní, tová: ‘rostre, front’) o qom/kom són una ètnia del grup pàmpid que habita al Chaco Central (uns 20.000); alguns grups viuen també a Formosa (on s'han barrejat en gran part amb els pilagá), Paraguai (700) i Bolívia (Tarija, uns 150). Ells mateixos s'anomenaven ntokóit fins que van adoptar el nom de q'om o qom (home) o eventualment el nom de parlants de la llengua: qom'lek o qom'lik (la llengua s'anomena qomlaqtaq i és del grup guaycurú de la família mataco-guaycurú).[1]
El Gran Chaco sud-americà és una vasta plana semiàrida, que s'estén sobre part del nord de l'Argentina, de l'est de Bolívia, de l'oest del Paraguai i del sud del Brasil, al llarg de més d'un milió de quilòmetres quadrats. A l'Argentina, el Gran Chaco comprèn les províncies de Formosa, Chaco, Santa Fe i Salta. En el Gran Chaco viuen al voltant de dos-cents cinquanta mil indígenes que pertanyen a més de vint grups ètnics.
Els qom viuen en comunitats rurals, urbanes i peri-urbanes (als afores de les ciutats). A Formosa se situen al centre i sud de la província i existeix també un petit conjunt de comunitats a l'oest. Al Chaco, els qom estan assentats en comunitats al centre de la província, en les ribes del riu Bermejo i en l'oest, a la zona de l'impenetrable. També trobem comunitats al Chaco Boreal (Paraguai) i a les províncies de Santa Fe, Salta. Des dels anys seixanta, molts qom van començar a migrar cap a les ciutats atrets per l'oferta de disposar de treball, escoles, centres de salut. Resultat d'aquests processos migratoris es van anar creant comunitats en les rodalies de les ciutats i als mateixos centres urbans. Trobem comunitats qom als barris d'algunes grans ciutats de l'Argentina: Buenos Aires, La Plata, Rosario, Santa Fe...[2] Al Paraguai, d'acord amb el cens poblacional del Paraguai de l'any 2012, viuen 2057 pobladors qom als departaments President Hayes i San Pedro.[3] A Bolívia van haver-hi comunitats toba-qoms fins als primers anys del segle xx. Diversos conflictes i matances els van fer fugir als territoris actuals de Paraguai i Argentina.
Al quadre adjunt – elaborat a partir de dades del Cens Nacional de Població, Llars i Habitatges 2010 – podem veure la població qom a l'Argentina, distribuïdes per províncies i zones urbanes o rurals.[4]
Provincia Población
|
qom total
|
Población
qom rural
|
Población qom
urbana
|
Chaco | 30.766 | 12.155 | 18.611
|
Santa Fe | 14.089 | 920 | 13.169
|
12.246 | 6.051 | 6.195
| |
Córdoba | 4.117 | 336 | 3.781
|
Salta | 3.427 | 703 | 2.724
|
Partidos del Gran Buenos Aires | 35.544 | 35.527
|
17 |
Buenos Aires | 13.475 | 684 | 12.791
|
CABA | 3.845 | 3.845 | |
Resto del país | 8. 821 | 1.049 | 7.772
|
TOTAL | 126.330 | 61.270 | 65.060
|
La bandera tradicional dels toba o qom del Chaco està formada per tres colors repetits (groc, verd i marró). Els colors representen la primavera amb les seves florescències grogues, l'estiu amb la seva verdor i la tardor amb els fruits madurs. La reiteració assenyala la repetició indefinida del cicle, subjecte a les condicions atmosfèriques i a la quantitat d'aigua (aquesta bandera s'utilitza tant en horitzontal com en vertical). Una organització toba o qom, la Lma Iacia Qom (La Casa del Hermano Toba), que reivindica el reconeixement i el progrés dels toba, va adoptar una bandera el 31 d'agost de 2009 per acord unànime de la comissió directiva i col·laboradors. Inclou els colors negre, verd i marró, característics del poble qom, així com una representació del tonolec (mussol) l'au sagrada de la nació i part de la seva cultura ancestral. Va ser hissada per primer cop el 5 de setembre de 2009 en els actes del dia internacional de la dona indígena. S'ha fet tan popular que fa de bandera nacional qom, principalment al Chaco però també a altres llocs. La bandera és marró a la part superior i inferior i al mig verda (sent el verd de la mateixa amplada que les dues marrons juntes; els dos colors estan separats a dalt i baix per dues línies de figures arrombades de color negre; el mussol de color marró i ulls blancs se situa al mig sobre una branca d'arbre.[5]