tècnica d'arrencament de frescos per traslladar-los a tela From Wikipedia, the free encyclopedia
Strappo és un mot italià que significa arrencat o esquinçat i que dona nom a la tècnica d'arrencament de la superfície cromàtica d'una pintura mural, amb la que s'aconsegueix separar la pel·lícula que forma la pintura i la capa fina de calç (intonaco) sobre la que s’ha aplicat, de l'arrebossat del mur posterior on es troba.
Aquest trasllat s'ha realitzat des de l'antiguitat. Vitruvi va relatar com l'any 59 aC., algunes pintures havien estat tretes de murs tallant els maons i col·locades en marcs de fusta per ser portades al Comitium a Roma.[1] L'arqueòleg Amedeo Maiuri va trobar pintures murals en bastidors de fusta a les excavacions a Pompeia, com a precursor de l'extracció, quasi massiva en època més moderna, que va començar a efectuar-se a partir dels segles xviii i xix, de vegades amb fins especulatius per part de col·leccionistes particulars.[2][3]
El procés consta de diverses parts:
Per a l'arrencada de pintures, principalment al fresc però que també es pot aplicar a la pintura mural a l'oli, vernís o a la cera, així com sobre taula, hi ha altres tècniques a més a més de l'strappo. Per exemple l'anomenada l'stacco a massello, per la que s'arrenca amb el morter de la part posterior de la pintura. Amb aquesta tècnica s'havia de fer forçosament amb trossos no més grans d'uns 40 centímetres quadrats.[10] Aquest sistema és el més costós de treball i més complicat per traslladar pel pes de la càrrega posterior del mur. Pel seu firmat petit es limita l'ús d'aquesta tècnica a fragments o peces petites. És també la tècnica més antiga que es coneix d’arrencada de pintures.[11]
Al segle XXI amb el progrés a la tècnica de restauració d'aquestes obres d'art, fa possible el tractament d'aquestes pintures in situ. Deixant per al seu strappo a murals on les circumstàncies dels quals són estudiades a fons i és inevitable el seu trasllat, com podria ser la ruïna irreversible de l'edifici on es troben o la construcció d'un pantà en què es troba un edifici que ha de quedar negat.[12]
Altres motius de trasllat poden ser el risc que pot córrer la pintura a causa del canvi de l'edifici per a una nova funció, l'emplaçament d'esglésies o ermites mal vigilades o abandonades en llocs llunyans amb possible perill de robatori, en aquest últim cas es trobaven moltes de les esglésies romàniques catalanes, les pintures de les quals van ser traslladades al Museu Nacional d'Art de Catalunya, a principi de segle xx, quan ja s'havien començat a vendre a col·leccionistes o inundacions com les que va patir Florència quan l'Arno es va desbordar el 1966.[13]
D'acord amb el Consell Internacional dels Monuments i Llocs Històrics (ICOMOS):
« | ... l'arrancada i transferència són operacions perilloses, dràstiques i irreversibles que afecten greument la composició física, l'estructura material i les característiques estètiques de les pintures murals. Aquestes operacions, per tant, solament es justifiquen en casos extrems, quan totes les opcions de tractament in situ no són viables.[14] | » |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.