polític egipci From Wikipedia, the free encyclopedia
Saad Zaghloul (àrab: سعد زغلول, Saʿd Zaḡlūl) (Ibyana, juliol de 1859 - el Caire, 23 d'agost de 1927) fou un polític i home d'estat egipci. Després de dirigir el partit Wafd, es va convertir en primer ministre el 26 de gener de 1924, càrrec que va ocupar fins al 24 de novembre de 1924. Era germà d'Ahmed Fathi Zaghloul, i com el seu germà va lluitar per la independència d'Egipte.
![]() ![]() | |
Nom original | (ar) سعد زغلول ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | juliol 1858 ![]() Metoubes (Egipte) (en) ![]() ![]() |
Mort | 23 agost 1927 ![]() El Caire (Egipte) ![]() |
Sepultura | Mausoleum of Saad Zaghloul (en) ![]() ![]() |
![]() | |
28 gener 1924 – 24 novembre 1924 ← Yahya Ibrahim Pasha (en) ![]() ![]() | |
30è Ministre de l'interior | |
28 gener 1924 – 24 octubre 1924 ← Yahya Ibrahim Pasha (en) ![]() | |
Primer Ministre i Ministre de l'Interior d'Egipte | |
28 gener 1924 – 24 novembre 1924 | |
17è Ministre de Justícia | |
23 febrer 1910 – 1r abril 1912 ← Husayn Rushdi (en) ![]() ![]() | |
Ministre de Justícia d'Egipte | |
23 febrer 1910 – 5 abril 1914 | |
Ministre d'Educació d'Egipte | |
12 novembre 1908 – 21 febrer 1910 | |
Ministre d'Educació d'Egipte | |
28 octubre 1906 – 11 novembre 1908 | |
12è Ministre d'Educació | |
28 octubre 1906 – 21 febrer 1910 ← Hussein Fahri Pasha (en) ![]() ![]() ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Islam i sunnisme ![]() |
Formació | llicenciatura en Dret (–1897) Universitat de París Universitat al-Azhar ![]() |
Activitat | |
Ocupació | polític, consultor, editor de revista, advocat, ministre, periodista ![]() |
Partit | Wafd ![]() |
Altres | |
Títol | Paixà ![]() |
Cònjuge | Safia Zaghloul (1895–1927) ![]() |
Germans | Ahmad Fathy Zaghlul ![]() |
Zaghloul va néixer al poble d'Ibyana a la Governació de Kafr al-Sheikh, al Delta del Nil, Egipte. Assistí a la Universitat d'al-Azhar, al Caire. Durant els anys 1880, va esdevenir políticament actiu, fet pel qual fou arrestat.
A la seva sortida de presó, practicà l'advocacia i es distingí; va reunir alguns mitjans, que li van permetre participar en política egípcia, llavors dominada per la lluita contra l'ocupació britànica; va fer aliances útils i permanents amb faccions diferents dels nacionalistes egipcis. Es convertí en proper de la princesa Nazli Fazl, i els seus contactes amb la classe alta egípcia portaren al seu matrimoni amb la filla del primer ministre egipci Mustafa Pasha Fahmi, l'amistat del qual amb Lord Cromer, llavors el governant britànic efectiu d'Egipte, explica en part l'acceptació final de Zaghlul a l'ocupació britànica. Zaghlul fou nomenat jutge, ministre d'educació (1906-1908), ministre de justícia (1910-1912) i el 1913 es convertia en vicepresident de l'Assemblea Legislativa.
En totes les seves posicions ministerials Zaghlul emprenia certes mesures de reforma que eren acceptables per als nacionalistes egipcis i els ocupants britànics. Durant aquest període es va apartar de les faccions nacionalistes egípcies extremes, i encara que era acceptable per als ocupants britànics, no se'l considerava prou compromès als ulls dels seus compatriotes egipcis. La relació entre la Gran Bretanya i Egipte es continuà deteriorant durant i després de la Primera Guerra Mundial.
Zaghlul va ser cada vegada més actiu en moviments nacionalistes, i el 1918 dirigia una delegació egípcia oficial (o wafd, el nom del partit polític que formarà més tard) a la Conferència de Pau de París que demanava formalment al Regne Unit reconèixer la independència i unió d'Egipte i Sudan (que s'havia unit com un país sota Muhàmmad Alí Paixà). La Gran Bretanya havia ocupat el país el 1882, i l'havia declarat un protectorat a l'inici de la Primera Guerra Mundial. Encara que Egipte i el Sudan tenien nominalment un soldà (el mateix pels dos), parlament, i forces armades, el Sudan havia estat de fet regit pels britànics aprofitant l'ocupació.
Els britànics a canvi demanaven a Zaghlul finalitzar la seva agitació política. Quan va rebutjar, L'exiliaren a Malta, i més tard a les Seychelles. Havien emprat una tàctica similar contra el líder nacionalista egipci Ahmed Urabi el 1882, que exiliaren a Ceilan. En el moment de l'arribada de Zaghlul a les Seychelles, un cert nombre d'altres líders antiimperialistes prominents també estaven exiliats allà, incloent-hi Mohamoud Ali Shire, el 20è soldà del sultanat somali de Warsangeli, amb qui Zaghlul desenvoluparia aviat una estreta relació.[1]
L'absència de Zaghlul provocà disturbis a Egipte, conduint finalment a la Revolució Egípcia de 1919.[2]
Upon his return from exile, Zaghloul led the Egyptian nationalist forces. The elections of January 12, 1924 gave the Wafd Party an overwhelming majority, and two weeks later, Zaghloul formed the first Wafdist government. As P. J. Vatikiotis writes in The History of Modern Egypt (4th ed., pp. 279 ff.):
En el seu retorn de l'exili, Zaghlul va dirigir les forces nacionalistes egípcies. Les eleccions de 12 de gener de 1924 donaven una majoria aclaparadora al Partit Wafd, i dues setmanes més tard, Zaghlul formava el primer govern wafdista.
P. J. Vatikiotis escriu a La Història d'Egipte Modern (4a edició., pàgs. 279 i ss.):
« | Les masses consideraven a Zaghlul el seu heroi nacional, el za'im al-umma. Els seus opositors estaven desacreditats i compromesos amb els britànics als ulls de les masses. Va arribat finalment al poder perquè tenia un compromís amb el grup de palau i implícitament acceptava les condicions de governar salvaguardant els interessos britànics a Egipte | » |
Després de l'assassinat el 19 de novembre, 1924 de Sir Lee Stack sirdar i Governador general del Sudan Anglo-egpci, i subsegüents demandes britàniques que Zaghlul va considerar inacceptables, el primer ministre va renunciar.
La muller de Zaghloul, Safiyya, era la filla de Mustafa Fahmi Pasha, el ministre egipci i dues vegades primer ministre d'Egipte (1891-1893 i 1895-1908). Fou una feminista i revolucionaria, i fou també força activa en política.