From Wikipedia, the free encyclopedia
Pere Barrera i Volar (francès: Pierre Barrère) (Perpinyà, c. 1690 - Perpinyà, 1 de novembre de 1755) [nt 1] va ser un metge i naturalista nord-català, un dels primers botànics dels Països Catalans.[3][4]
Nom original | (fr) Pierre Barrère ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | c. 1690 ![]() Perpinyà (Catalunya del Nord) ![]() |
Mort | 1r novembre 1755 ![]() Perpinyà (Catalunya del Nord) ![]() |
Residència | França ![]() |
Activitat | |
Ocupació | metge, botànic, ornitòleg, zoòleg ![]() |
Obra | |
Abrev. botànica | Barrère ![]() |
![]() |
Després d'estudiar Medicina a la seva ciutat natal, s'hi doctorà el 1717 amb una tesi sobre els plantes medicinals, i passà a exercir-hi de metge. El 1721, i per recomanació d'Antoine de Jussieu (professor de botànica al Jardí Reial de les Plantes Medicinals, a París, l'actual Museu Nacional d'Història Natural de França), que s'havia interessat per la seva tesi doctoral), el regent francès Felip d'Orleans el nomenà metge i botànic reial a Caiena, a fi que en pogués estudiar i recol·lectar[nt 2] la flora de la zona; visqué a la Guaiana des del 1722 i fins que una epidèmia de febre groga l'expulsà el 1725. De tornada a França, rebé el nomenament de membre de l'Acadèmia de Ciències Francesa i el 1727 obtingué la càtedra de botànica a la facultat de medicina de Perpinyà. Esdevingué també doctor de l'hospital militar de la ciutat (1728), rector de la Universitat (1737 i 1755) i protometge (metge primer) del Rosselló (1753). La Reial Societat de Ciències de Montpeller el nomenà membre corresponent. Publicà estudis sobre una diversitat de temes: medicina, ciències naturals (especialment botànica) i fins i tot paleontologia i antropologia. Hom l'homenatjà dedicant-li el gènere Barreria Scop. el 1777 (que hom comunament denomina Poraqueiba Aubl.), una icacinàcia; i molt més modernament, l'espècie Vanilla barrereana (Y. Veyret & Szlach.), una orquídia.
El 1745 va publicar la important obra Ornithologiae Specimen Novum que classificava totes les espècies d'aus segons la forma del bec i de les potes. El seu esquema dividia els ocells en quatre grups: els palmípedes, els semi palmípedes, els fissípedes i els semi-fissípedes, i no feia cap subdivisió més fins als gèneres i les espècies, que no ordenava gaire sistemàticament. La seva proposta de classificació, que dedicà al conegut naturalista Buffon, fou aviat abandonada. Germà Colón i Josep Tormo en publicaren el 2003 la traducció catalana.
La seva producció s'inicià amb un tractat sobre les plantes remeieres (1740), i publicà als anys 1741 i 1743 les seves experiències a la Guaiana i a Caiena, en un primer volum dedicat al món natural i un de segon a la geografia humana. A l'any següent que aparegués el seu tractat sobre els ocells (1746), va publicar un extens estudi sobre la natura i l'origen dels fòssils, descrivint-ne molts de recuperats a Catalunya i als Pirineus; les restes de mol·luscs marítims trobades als Alps el feren concloure encertadament que la zona havia estat coberta per l'oceà en el passat. Més endavant, el 1753, publicà un estudi d'anatomia a partir de l'estudi de cadàvers. El seu tractat inèdit Topographia botanica ruscinonensis és l'"estudi florístic més antic que es conserva dels Països Catalans" (GREC), i a més dels noms pre-linnears de les plantes, sovint se n'indiquen també les denominacions franceses, catalanes o totes dues. Per la correspondència entre Linneu[nt 3] i Barrera, se sap que el perpinyanenc coneixia bé el barceloní Jaume Salvador i Pedrol, potser l'exponent més destacat de la família de botànics i farmacèutics Salvador.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.