Pavonis Mons
From Wikipedia, the free encyclopedia
Pavonis Mons[1] (en llatí, Muntanya del Paó) és un volcà de Mart, descobert per la missió Mariner 9 el 1971. Pavonis Mons es troba a la zona de Tharsis Montes, ocupant el lloc mitjà entre els volcans Ascraeus Mons (al nord) i Arsia Mons (al sud), prop de l'equador del planeta. El volcà més gran del planeta, i de tot el sistema solar, l'Olympus Mons, es troba al nord-oest.
Dades ràpides Dades generals, Tipus ...
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Dades generals | |
Tipus | volcà escut i Mons ![]() |
Cos astronòmic | Mart ![]() |
Dades geogràfiques | |
Coordenades | 1° 29′ N, 247° 02′ E ![]() |
Diàmetre | 366,53 km ![]() |
Altitud | 14.058 m ![]() |
Quadrangle | Quadrangle Tharsis ![]() |
Regió | Tharsis Montes ![]() |
Localització | |
Identificadors | |
Gazetteer of Planetary Nomenclature | 4620 ![]() |
Tanca
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0a/Pavonis_Mons_PIA05243.jpg/320px-Pavonis_Mons_PIA05243.jpg)
Pavonis Mons s'aixeca a 14 km sobre el datum marcià, i experimenta una pressió atmosfèrica de prop de 130 Pa (1.3 mbar).[2] Com a comparació, la muntanya més alta de la Terra, l'Everest, s'aixeca a uns 8.85 km sobre el nivell del mar. Al seu vessant est hi ha una cadena de fosses el·líptiques o ovalades, formades per un col·lapse associat a forces tectòniques.