![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Recebimiento_qve_hizo_la_mvy_noble_y_muy_leal_ciudad_de_Seuilla_%25281570%2529_%252814801721773%2529.jpg/640px-Recebimiento_qve_hizo_la_mvy_noble_y_muy_leal_ciudad_de_Seuilla_%25281570%2529_%252814801721773%2529.jpg&w=640&q=50)
Paper jaspiat
From Wikipedia, the free encyclopedia
El paper jaspiat, també conegut com a paper marbrejat o paper d'aigües, s'elabora mitjançant una tècnica gràfica consistent en acolorir un full de paper i posar-lo en contacte amb pigments que floten a l'aigua. S'ha fet servir tradicionalment per decorar guardes en enquadernació, i menys habitualment, per decorar tapes de llibres.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Recebimiento_qve_hizo_la_mvy_noble_y_muy_leal_ciudad_de_Seuilla_%281570%29_%2814801721773%29.jpg/640px-Recebimiento_qve_hizo_la_mvy_noble_y_muy_leal_ciudad_de_Seuilla_%281570%29_%2814801721773%29.jpg)
Per produir paper jaspiat, s'introdueix el paper en un recipient amb aigua i pigments no solubles. La disposició de les gotes del pigment i els moviments que es realitzin a l'aigua determinen l'estil del paper resultant. Es col·loca el paper blanc sobre la superfície del líquid perquè es tinti, i es retira sense que corrin els colors sobre el paper.[1]
Les primeres descripcions de la seva existència provenen de viatgers europeus que van visitar Turquia, Pèrsia i l'Orient Pròxim a mitjans del segle xv i a principis del segle xvi.[2] El 1600 ja es coneixia la tècnica a Alemanya.[3] A Turquia, l'art tradicional d'elaborar paper jaspiat, procedent de la zona de l'Àsia Menor durant l'Imperi Otomà, es coneix com a ebru,[4] i el 2014 és considerat Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la Unesco.[5]