From Wikipedia, the free encyclopedia
La navegació aèria és el conjunt de tècniques i procediments que permeten conduir eficientment una aeronau al seu lloc de destinació, assegurant la integritat dels tripulants, passatgers i dels que estan en terra. La navegació aèria es basa en l'observació del cel, del terreny, i de les dades aportades pels instruments de vol.[1][2]
La navegació aèria es divideix en dos tipus (depenent de si l'aeronau necessita instal·lacions exteriors per a poder guiar-se):
Depenent de les condicions mínimes de visibilitat, distància dels núvols, i del tipus d'espai aeri travessat, hi ha dos conjunts de regles d'obligat compliment: les regles de vol visual (visibilitat major de cinc milles marines [vuit km] i sostre de núvols per sobre dels 1500 m) i les Regles de Vol Instrumental (operades mitjançant instruments). Els avions de línia, per raons de seguretat, operen només sota les regles de vol instrumental, independentment de les condicions meteorològiques.
L'element responsable en terra de la navegació aèria és el control de trànsit aeri, recolzat en la informació proporcionada pels pilots i pels sistemes de radar.