Munàcia Plancina
From Wikipedia, the free encyclopedia
Munàcia Plancina (en llatí Munatia Plancina) va ser l'esposa de Gneu Calpurni Pisó. Era probablement filla de Luci Munaci Planc, cònsol el 42 aC. pertanyia a la gens Munàcia, una família romana d'origen plebeu.
Biografia | |
---|---|
Naixement | segle I aC ![]() |
Mort | 33 dC ![]() |
Període | Alt Imperi Romà ![]() |
Família | |
Cònjuge | Gneu Calpurni Pisó ![]() |
Fills | Luci Calpurni Pisó, Marc Calpurni Pisó ![]() |
Pares | Luci Munaci Planc ![]() ![]() |
Quan el seu marit va ser nomenat governador de Síria (any 17) el va acompanyar. Durant l'any 18 va enfrontar-se a Agripina Major, la dona de Germànic Cèsar, seguint instruccions de Lívia Drusil·la, la viuda d'August i mare de Tiberi. A la seva tornada a Roma l'any 20 ella i el seu marit van ser rebuts pel poble com a criminals, ja que se sospitava que havien enverinat a Germànic. Pisó es va acabar suïcidant però Plancina va ser indultada pel senat per influència de l'emperadriu mare.
Va viure tranquil·la fins a la mort de Lívia l'any 29. L'any 33, ja sense cap protector, va ser acusada d'aquell crim i es va suïcidar.[1]