Liubov Popova
artista russa / From Wikipedia, the free encyclopedia
Liubov Serguéievna Popova (rus: Любо́вь Серге́евна Попо́ва), nascuda a Ivanovskoïe, no lluny de Moscou (6 de maig del 1889 - 25 de maig del 1924), va ser una pintora russa associada a les avantguardes de l'època revolucionària (constructivisme soviètic, suprematisme i cubofuturisme).[1] Es va distingir per les seves composicions arquitectòniques, i entre les seves principals influències va estar Malevich. Va pertànyer a un ambient artístic en el qual va destacar un notable grup de pintores, com Natàlia Gontxarova, Olga Rózanova, Varvara Stepànova i Aleksandra Ekster.
![]() ![]() | |
Nom original | (ru) Попова, Любовь Сергеевна ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 24 abril 1889 (Julià) ![]() Ivanovskoe (Rússia) (en) ![]() ![]() |
Mort | 25 maig 1924 ![]() Moscou (Rússia) ![]() |
Causa de mort | escarlatina ![]() |
Sepultura | cementiri de Vagànkovo ![]() |
Grup ètnic | Russos ![]() |
Formació | lycée pour filles de S. A. Arsenieva (fr) ![]() Académie de la Palette ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Pintura, avantguardisme i escenografia ![]() |
Lloc de treball | París Nóvgorod Pskov Sant Petersburg Kíiv Rostov Moscou Itàlia Samarcanda ![]() |
Ocupació | pintora, dissenyadora, collagista, tipògrafa, dibuixant projectista, dissenyadora de moda, escenògrafa, il·lustradora, dibuixant, professora d'universitat, artista gràfica, artista ![]() |
Membre de | |
Gènere | Art abstracte, figureta, nu, paisatge urbà, abstracció geomètrica i natura morta ![]() |
Moviment | Constructivisme, futurisme, cubisme i suprematisme ![]() |
![]() ![]() |
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d4/Liubov_Popova%2C_Spatial_Force_Construction%2C_1920-21.jpg/640px-Liubov_Popova%2C_Spatial_Force_Construction%2C_1920-21.jpg)
Les seves primeres obres van ser pintura de paisatge i dibuixos de figures humanes (1908-1912). A partir del 1913 i fins al 1915, pinta nus i retrats cubofuturistes (Nu cubista, 1913), una sèrie de naturaleses mortes amb tècnica de collage i ús del relleu (escultopintura), cartes pintades i materials diversos (Naturalesa morta italiana, 1914).
El 1916, comença una reflexió sobre la presència o absència de l'objecte, cap a la no-objectivitat.
Compon teles suprematistes, on barreja color, volums i línies (sèrie de Pictorals arquitectònics, 1916-1921), on formes geomètriques s'imbriquen les unes amb les altres i creen una organització dels elements, no com a mitjà de figuració, sinó com a construccions autònomes.
El 1921, signa un manifest per a l'abandó de la pintura de cavallet[2] i declara que "l'organització dels elements de la producció artística ha de tornar a la posada en forma dels elements materials de la vida, és a dir, cap a la indústria, cap al que anomenem la producció". Sota aquests principis estètics, i juntament amb Rodchenko, participa en l'exposició 5x5=25 a Moscou.[3]
- Retrat de filòsof, 1915
- El model, 1913
- Gerra sobre una taula, 1915
- L'arquitectura pictural, 1916
- Balda, 1919
- Romeu i Julieta (Ромео и Джульетта), 1920
- Construcció pintoresca, 1920
- Construcció espai i força, 1921