unitat de longitud usada en astronomia From Wikipedia, the free encyclopedia
El parsec (abreviat pc) és una unitat de longitud usada en astronomia. Significa "paral·laxi d'un arc de segon". Es basa en el mètode de la paral·laxi trigonomètrica, el mètode més antic i estàndard de determinar les distàncies estel·lars. L'angle que subtendeix una estrella al radi mitjà de l'òrbita terrestre (al voltant del Sol) s'anomena paral·laxi. El parsec es defineix com la distància de la Terra a un estel que té una paral·laxi d'1 segon d'arc (sexagesimal).[1] Alternativament, el parsec és la distància a la qual 2 objectes, separats per 1 unitat astronòmica, semblen estar separats per un angle d'1 segon d'arc. Llavors 360×60×60/2π AU = ~2,0626480625×105 AU =~ 3,085 677 580 666 31×10¹⁶ m=~ 3,26 anys llum.[2] La mesura de distàncies de cossos celestials de la Terra en parsecs és un aspecte clau de l'astronomia.
Tipus | unitat de longitud i unitat derivada en UCUM ![]() |
---|---|
Unitat de | longitud ![]() |
Símbol | pc ![]() |
Conversions d'unitats | |
A unitats del SI | 30.856.775.814.914.000 m ![]() |
A unitats estàndard | 3,2615637771674 a. ll. 206.264,806247 ua 206.264,8 ua 30.856.775.814.914 km 19.174.000.000.000 mi 101.236.140.949.180.000 ft 33.745.380.316.395.000 yd ![]() |
Per raons històriques, els astrònoms normalment expressen distàncies a objectes astronòmics en unitats de parsecs, en lloc d'anys-llum. Les primeres mesures directes d'un objecte a distàncies interestel·lars (de l'estel 61 Cygni, per Friedrich Wilhelm Bessel el 1838) es van fer per trigonometria usant l'amplada de l'òrbita terrestre com a base. El parsec es dedueix naturalment d'aquest mètode.[3]
No existeix cap estrella amb una paral·laxi d'1 segon d'arc. Com més gran sigui la paral·laxi d'un estel més proper és a la Terra, i, per tant, menor és la seva distància en parsecs. Així, l'estel més proper a la Terra tindrà la paral·laxi més gran. Aquest estel és Pròxima Centauri, amb una paral·laxi de 0,762 segons d'arc, a una distància aproximada de 4,28 anys-llum, o 1,3 parsecs, de distància.
Per raó de l'escala extremadament petita de les paral·laxis, els mètodes terrestres (mesurant sobre la Terra) donen mesures fiables de distàncies estel·lars de no més de 325 anys-llum, o aproximadament 100 parsecs, que correspon a les paral·laxis superiors a 1/100 d'1 segon, o 10 mil·lisegons d'arc.
Entre 1989 i 1993, el satèl·lit Hipparcos, llançat per l'Agència Espacial Europea (ESA) el 1989, va mesurar les paral·laxis d'aproximadament 100.000 estels, amb una precisió aproximada de 0,97 mil·lisegons d'arc, i va obtenir mesures acurades per a distàncies estel·lars d'aproximadament 1000 parsecs.
El satèl·lit GAIA de l'ESA, llançat el 19 de desembre del 2013, té una precisió suficient per a mesurar distàncies estel·lars amb un 10% de precisió cap al cor de la Galàxia (aproximadament a 8 kpc de distància en la direcció de la Constel·lació del Sagitari).
A l'esquema del costat (a escala molt reduïda i sense respectar els valors angulars), S és el Sol, T la Terra i P un objecte situat a un parsec del Sol: per definició, l'angle és igual a un segon d'arc (1") i la distància val una unitat astronòmica (1 ua). Amb les regles de la trigonometria és possible de calcular :
com que una unitat astronòmica mesura exactament 1,495 978 706 91 x 1011 m, tenim que:
Múltiples: