![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Herbert-Scarf-Yale.png/640px-Herbert-Scarf-Yale.png&w=640&q=50)
Herbert Scarf
From Wikipedia, the free encyclopedia
Herbert Eli Scarf (Filadèlfia, 25 de juliol de 1930 - Nova York, 15 de novembre de 2015) fou un matemàtic i economista estatunidenc. Fill d'immigrants jueus provinents d'Ucraïna i Rússia, es graduà en matemàtiques a la Universitat de Temple i es doctorà, també en matemàtiques, a la Universitat de Princeton. Treballà per la RAND Corporation i a la Universitat de Stanford fins que, finalment, s'incorporà com a professor a la Universitat Yale, de la que era Sterling Professor Emeritus of Economics a la seva mort.[1]
![]() ![]() | |
Nom original | (en) Herbert Eli Scarf ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 25 juliol 1930 ![]() Filadèlfia (Pennsilvània) ![]() |
Mort | 15 novembre 2015 ![]() Sag Harbor (Nova York) ![]() |
Causa de mort | insuficiència cardíaca ![]() |
Formació | Universitat de Princeton Universitat de Temple ![]() |
Director de tesi | Salomon Bochner ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Economia ![]() |
Ocupació | Economia, Matemàtiques |
Ocupador | Universitat Yale ![]() |
Membre de | |
Obra | |
Estudiant doctoral | Frank Proschan, Donald Iglehart, Menahem Eliahu Yaari, Duncan K. Foley, Rolf Mantel, John Shoven, Timothy Kehoe, Ludo Van der Heyden (en) ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Premis | |
![]() ![]() |
Fou president de la Econometric Society el 1983. Fou membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units, l'Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències, la Sociedad Filosòfica Americana, i soci d'honor (distinguished Fellow) de l'American Economic Association.[2] Four guadonat amb el Lanchester Prize i el John von Neumann Theory Prize.[1]
Scarf realitzà contribucions fonamentals a la teoria de jocs i a la teoria de l'equilibri general. És conegut per haver desenvolupat un algoritme, l'Scarf algorithm, que permet la computació d'equilibris generals i que és la base dels models d'Equilibri General Computable.[2] L'aplicació d'aquest algoritme permet avaluar els efectes de canvis en política fiscal o canvis en estratègies comercials.[1] D'altra banda, també contribuí a l'estudi de les economies amb indivisibilitats i en la gestió d'inventaris. En aquest últim camp, demostrà l'optimalitat de les regles (S, s).[2]