Gens Lòl·lia
From Wikipedia, the free encyclopedia
Lòl·lia era el nom d'una gens romana d'origen plebeu a l'antiga Roma, que apareix a la historia al segle i aC, a l'últim temps de la República.
Se la suposa d'origen samnita o sabí. Marc Lol·li Palicà, tribú de la plebs l'any 71 aC, és esmentat com a nadiu del Picè. Només un membre de la família va obtenir el consolat: Marc Lol·li, l'any 21 aC. L'únic cognom emprat durant la república, va ser el de Palicà, però més tard, durant l'imperi, en van adoptar d'altres.[1]
Alguns dels seus membres van ser:
- Lol·li, un samnita que va quedar com a ostatge a Roma durant la guerra amb Pirros de l'Epir.
- Quint Lol·li, un cavaller romà de Sicília que tenia uns 90 anys quan Verres era pretor de l'illa (73 a 71 aC), al que un dels lloctinents de Verres va maltractar.
- Marc Lol·li, que va comparèixer en nom del seu pare Quint Lol·li en el judici contra Verres.[2]
- Quint Lol·li, assassinat mentre viatjava a Sicília per recollir proves contra Verres.[3]
- Luci Lol·li, legat de Gneu Pompeu a la guerra contra el rei Mitridates VI Eupator del Pont.
- Gneu Lol·li, triumviri nocturni condemnat juntament amb els seus col·legues per no haver arribat a temps a apagar un incendi a la Via Sacra.
- Marc Lol·li, governador de la província de Galàcia i cònsol l'any 21 aC. Era era enemic personal de Tiberi.
- Lòl·lia Paulina, néta de Marc Lol·li i casada amb Publi Memmi Règul, de qui Calígula la va fer divorciar per casar-se amb ella.
- Quint Lol·li Urbic, militar i polític romà del segle ii, governador de Britànnia entre l'any 138 i el 144.