empresari ruandès, sospitós d'haver promogut el genocidi de 1994 From Wikipedia, the free encyclopedia
Félicien Kabuga (Byumba Province (Ruanda-Urundi), 1 de març de 1933)[1] és un empresari ruandès, acusat de finançar i participar en el genocidi de Ruanda. Va néixer a Muniga, a la comuna de Mukarange, prefectura de Byumba, Ruanda, a uns 30 kilòmetres de la frontera entre Uganda i Ruanda. Kabuga va amassar la seva fortuna amb la possessió de plantacions de te al nord de Ruanda, entre altres iniciatives empresarials.[2] Era multimilionari,[3] i estretament connectat al Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament de Juvénal Habyarimana i a Akazu, un grup informal d'extremistes hutus del nord de Ruanda que ha contribuït fortament al genocidi de Ruanda.[2]
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1r març 1933 ![]() Província de Byumba (Ruanda-Urundi) ![]() |
Director Radio Télévision Libre des Mille Collines | |
![]() | |
Dades personals | |
Residència | Asnières-sur-Seine ![]() |
Activitat | |
Ocupació | empresari ![]() |
Partit | Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament ![]() |
Altres | |
Inculpació | Crim contra la humanitat ![]() |
Condemnat per | genocidi ![]() |
Cronologia | |
7 abril 1994-17 juliol 1994 | Genocidi de Rwanda ![]() |
Suposadament Kabuga també era fortament implicat en la fundació i finançament de l'emissora RTLM, així com de la revista Kangura.[2][4] El 1993, en una reunió de recaptació de fons per RTLM organitzada pel MRND, suposadament Félicien Kabuga va definir públicament el propòsit de RTLM com la defensa de poder hutu.[5] Durant l'anomenat "judici dels mitjans" del Tribunal Penal Internacional per a Ruanda, l'antic presentador de RTLM Georges Ruggiu va nomenar Kabuga com "President Director general" de l'emissora, amb funcions com "presidir RTLM" i "representar RTLM."[6]
Entre gener de 1993 i març de 1994, un total de 500.000 matxets van ser importats a Ruanda, estadísticament un per a cada tres adults hutus al país. Kabuga ha estat nomenat com un dels principals importadors d'aquests matxets.[2][7]
Kabuga és casat amb Josephine Mukazitoni. Dues de les seves filles són casades amb dos dels fills de Habyarimana.[8][9]
El 29 d'agost de 1998, la fiscal del Tribunal Penal Internacional per a Ruanda, Carla Del Ponte va processar Kabuga. En l'acusació modificada de l'1 d'octubre de 2004, el fiscal Hassan Bubacar Jallow va acusar Kabuga de:
El juny de 1994, després que Ruanda va ser conquerida pel Front Patriòtic Ruandès, Kabuga fugit del país. D'antuvi va intentar entrar a Suïssa, però se li va ordenar sortir. Va anar a Kinshasa (República Democràtica del Congo, i més tard es creia que residia a Nairobi (Kenya).
El setembre del 1995, abans de qualsevol acusació i abans de ser nomenat com a sospitós de planificador del genocidi, Kabuga havia registrat un negoci anomenat Agència Nshikabem a Nairobi, que operava fora de la zona de Kilimani situada al carrer Lenana de Nairobi.[10][11]
En un discurs pronunciat el 28 d'agost de 2006, durant la seva visita a Kenya, l'aleshores senador Barack Obama va acusar Kenya de "Permetre-li [Kabuga] comprar un refugi segur".[12] El govern de Kenya va negar aquestes acusacions i va descriure l'al·legat d'Obama pel que fa Kabuga com a "un insult a la gent d'aquest país."[13]
Segons uns informes de juny de 2008 d'un blocaire amb seu a Noruega que es fa dir African Press International (API), Kabuga estava amagat al Oslo, i podria estar tractant d'entregar-se. Les autoritats descartaren aquesta afirmació com un frau.[14][15]
La cadena de notícies kenyana KTN va informar el 14 de juny de 2008 que Kabuga havia estat arrestat per la Policia de Kenya el dia anterior i que estava tancat a la comissaria de Gigiri a Nairobi. Més tard, el sospitós va resultar ser un professor universitari local, no Kabuga com es pensava, i posat en llibertat. Se sospita que Kabuga està a Kenya,[16] i es creu que es dedica als negocis i que gaudeix de la protecció d'alguns membres del govern de Kenya o d'algunes figures influents del país.[16]
Va ser detingut a París el 16 de maig de 2020 als 84 anys. A el parer vivia als afores de la capital francesa sota una falsa identitat després de 25 anys de persecució.