compartiment tancat que s'utilitza per a escalfar, coure o assecar From Wikipedia, the free encyclopedia
Un forn (del llatí «furnum»)[1] és un compartiment tancat que s'utilitza per a escalfar, coure o assecar. S'utilitza habitualment a la cuina i la ceràmica. L'energia calorífica utilitzada per alimentar un forn pot obtenir-se directament, per combustió (llenya, gas o un altre combustible), radiació (llum solar), o indirectament, per mitjà d'electricitat (forn elèctric).
El forn tradicional era un recinte format per una fàbrica de tapial o tova, que acabava convertint-se en un bloc de material de terrisseria per la cocció per calor. Tenien forma de petita volta sobre una base plana i una sola obertura, l'entrada. S'escalfava mitjançant un foc de llenya, que es deixava consumir. El gruix, la inèrcia tèrmica de l'embolcall, guarda la calor. La base on es produeix la combustió es neteja de cendres i en ella es col·loquen els aliments que han de rostir-se.
Els primers forns es van trobar a l'Europa Central i daten del 29.000 aC. Eren pous per a rostir i bullir dins de iurtes usades per a cuinar mamuts.[2] A Ucraïna des del 20.000 aC. s'usaven pous amb brases cobertes de cendres. El menjar s'embolicava en fulles i es col·locava a sobre, després es cobria amb terra.[3] En els campaments trobats a Mezhirich, cada casa d'ossos de mamut tenia una llar que es feia servir per escalfar i cuinar.[4] Els forns van ser utilitzats per les cultures que vivien a la vall de l'Indus i a l'Egipte predinàstic.[5][6] Cap al 3200 aC cada casa de tova tenia un forn als assentaments de la vall de l'Indus.[5][7] Els forns es feien servir per cuinar aliments i fer maons.[5] Les civilitzacions predinàstiques d'Egipte feien servir forns al voltant del 5000 al 4000 aC per fer ceràmica.[6]
Els forns Tandır utilitzats per enfornar pa pla sense llevat eren comuns a Anatòlia durant les eres seljúcida i otomana, i s'han trobat en llocs arqueològics distribuïts per tot Orient Mitjà. La paraula tander prové de l'acadi tinuru, que es converteix en tanur en hebreu i àrab, i tander en turc. Dels centenars de varietats de pa conegudes de fonts cuneïformes, el pa tinuru sense llevat es feia adherint el pa a les parets laterals d'un forn cilíndric escalfat. Aquest tipus de pa continua sent fonamental per a la cultura alimentària rural en aquesta part del món, reflectit al folklore local, on un home i una dona joves que comparteixen pa tander fresc és un símbol de l'amor jove, però la cultura de fornejar pa tradicional va canviant amb les generacions més joves, especialment amb aquells que resideixen a ciutats que mostren preferència per les comoditats modernes.[8][9]
Durant l'Edat Mitjana, en lloc de forns de terra i ceràmica, els europeus usaven xemeneies juntament amb grans calders. Aquests eren similars al forn holandès. Després de l'edat mitjana, els forns van patir molts canvis al llarg del temps de fusta, ferro, carbó, gas i fins i tot elèctrics. Cada disseny tenia la seva motivació i propòsit. Les cuines de llenya van millorar amb l'addició de cambres de foc que van permetre una millor contenció i alliberament de fum. Un altre forn reconeixible seria l'estufa de ferro colat. Aquests es van fer servir per primera vegada a principis de 1700 quan es van sotmetre a diverses variacions, inclosa l'estufa de ferro Stewart Oberlin que era més petita i tenia la seva pròpia xemeneia.[10]
Els avenços tecnològics van ser constants per reduir la mà d'obra i el temps, i els primers forns de metall es van desenvolupar en el segle xviii.[11]z
A principis del segle xix, es va desenvolupar el forn de carbó. Tenia forma cilíndrica i estava fet de ferro fos pesat. El forn de gas també va veure el seu primer ús a principis del segle xix. Les cuines de gas es van convertir en forns domèstics molt comuns una vegada que les canonades de gas van estar disponibles a la majoria de les cases i veïnats. James Sharp va patentar una de les primeres cuines de gas en 1826. Altres diverses millores a l'estufa de gas van incloure la cuina AGA inventada en 1922 per Gustaf Dalén. Els primers forns elèctrics es van inventar a fins del segle xix; no obstant això, com molts invents elèctrics destinats a l'ús comercial, la propietat massiva de forns elèctrics no va poder ser una realitat fins que es va disposar d'un millor i més eficient ús de l'electricitat.[10]
Més recentment, els forns han esdevingut una mica més tecnològics en termes de manera de dur a terme la cocció. Percy Spencer va descobrir el microones com a eina de cuina el 1946 i, amb l'ajuda d'enginyers, es va patentar el forn de microones.[10] El forn de microones utilitza la radiació de microones per excitar les molècules d'aigua als aliments causant fricció i, per tant, produint calor.[12]
L'energia necessària per a destil·lar el petroli i permetre que els productes es distribueixin a la torre de destil·lació és subministrada per la combustió de fuel oil o gas natural. El petroli a escalfar circula dins de tubs disposats a serpentins al llarg de les parets del forn de combustió.
Als forns es troba una zona de radiació on el foc enganxa directament sobre els tubs horitzontals o verticals (forns de tipus rectangular) o sobre un serpentí helicoïdal (forns de tipus circular).[21] Per sobre hi ha una zona de convecció que aprofita la calor dels gasos de combustió que pugen des de la secció de radiació i escalfa algun producte intermedi.[22]
A la majoria dels forns, les serpentines estan formats per tubs aletejats perquè aquest format permet millorar la transmissió de calor.[23]
El combustible que s'usa als forns surt per la xemeneia, es combina amb l'aire i genera contaminants sòlids (cendres) i gasosos (monòxid de carboni, compostos sulfurosos, gasos àcids). Els gasos de combustió s'han de tractar per evitar-ne l'ingrés a l'atmosfera.[24]
A la cuina, el forn convencional és un electrodomèstic i s'utilitza per a fornejar, coure, escalfar o rostir menjar. La llista d'aliments que es preparen d'aquesta manera inclou la carn, el peix, el pa, els pastissos i altres postres. En alguns països com l'Índia se solen usar molt els forns anomenats tandoori.
A la indústria i l'artesania ceràmica s'utilitzen forns per coure, assecar i endurir l'argila.
També es fan servir diferents tipus de forns per l'assecat de materials humits, com la fusta, la pintura sobre metalls, etc.
Altres tipus de forns s'utilitzen per a la cremació.
El forn de llenya més antic d'Europa per a coure el pa es troba la localitat de Forcall, Països Catalans.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.