Estratègia d'afrontament
From Wikipedia, the free encyclopedia
En psicologia, una estratègia d'afrontament es basa a invertir un esforç conscient per solucionar problemes personals i interpersonals, intentant dominar, minimitzar o tolerar l'estrès o el conflicte.[1][2][3][4][5] L'efectivitat dels esforços d'afrontament depèn del tipus d'estrès i/o conflicte, de l'individu particular i de les circumstàncies.
Les estratègies subconscients o no conscients (per exemple, els mecanismes de defensa) generalment s'exclouen. Habitualment, el terme es refereix a estratègies d'afrontament adaptatives o constructives, per exemple, les estratègies redueixen els nivells d'estrès. Tanmateix, algunes estratègies d'afrontament poden ser considerades mal adaptatives, per exemple, causant un augment dels nivells de l'estrès. A més, el terme afrontament generalment es refereix a l'afrontament reactiu, és a dir, i.e. la resposta d'afrontament segueix al factor estressant. Això contrasta amb l'afrontament pro actiu, en el qual una resposta d'afrontament es dirigeix a desviar un futur factor estressant.
Les respostes d'afrontament estan controlades en part per la personalitat (trets habituals de la persona), però també en part per l'entorn social, particularment la naturalesa de l'entorn estressant.[6]