El día después
programa de televisió From Wikipedia, the free encyclopedia
programa de televisió From Wikipedia, the free encyclopedia
El dia después és un programa de televisió espanyol, dedicat al futbol professional, que s'emet en el canal #0. Els seus presentadors són Santiago Cañizares i Antonio Daimiel. En l'espai es repassa la jornada futbolística de Primera Divisió, des d'un punt de vista informal, centrant-se en situacions curioses i amb reportatges on també s'analitza el més important de les lligues nacionals i internacionals.[1]
Tipus | programa de televisió ![]() |
---|---|
Gènere | esport ![]() |
País de producció | Espanya ![]() |
Llengua original | castellà ![]() |
Canal original | Canal+ i #0 por Movistar Plus+ ![]() |
Primer programa | 8 octubre 1990 ![]() |
Últim programa | 5 octubre 2005 ![]() |
Temporades | 14 ![]() |
Episodis | 300 ![]() |
![]() ![]() ![]() | |
El programa, creat originalment per a Canal+ Espanya, es va estrenar el 8 d'octubre de 1990. La primera etapa va durar fins al 31 d'octubre de 2005 amb la presentació de Nacho Lewin. El 2009 Canal+ va decidir recuperar el nom i el format amb la presentació de Juanma Castaño i Santiago Cañizares. Després del cessament d'emissions de Canal+ el febrer de 2016, el programa va continuar les seves emissions a #0. Des de 2018 el programa s'emet a #Vamos.
Canal+ havia adquirit com a plat fort per a la seva inauguració el 1990 els drets d'emissió d'un partit de la lliga espanyola de futbol els diumenges a la nit. Els directius van decidir crear El dia después com a programa que repassés la jornada de futbol i els fets més rellevants el dilluns a les 20:30h.
El programa va debutar en la temporada 1990-91 amb Nacho Lewin, com a presentador principal, i Jorge Valdano com a analista tàctic. També guardava lloc per a moments més informals, com la secció El que el ojo no ve, i feia un resum de la Lliga Italiana. El programa s'emetia només per a abonats del canal durant aquesta primera temporada.[2]
En la segona temporada Jorge Valdano va abandonar el programa per a entrenar al Club Deportivo Tenerife. Canal+ decideix fitxar com a analista Michael Robinson exjugador del Osasuna, del Liverpool i de la selecció irlandesa.[3] Procedent del programa esportiu de ràdio El larguero de Cadena SER Robinson era comentarista de Canal+ i va acceptar l'encàrrec a petició d'Alfredo Relaño. En aquesta temporada Robinson es va encarregar del treball d'anàlisi de Valdano, principalment analitzar als equips de futbol i els seus sistemes de joc, encara que va imprimir un toc més distès que posteriorment seria habitual. Com a novetat El dia después va començar a emetre's el dilluns, en obert, de 20.30 a 21:30h.
La temporada 1992/93 s'afegiria al planter l'àrbitre retirat Joaquín Ramos Marcos que també procedia de la Cadena SER.
El 1994 Nacho Lewin abandona el programa per a tornar a la ràdio. L'equip de presentadors es va configurar amb Michael Robinson, 'Lobo' Carrasco i Joaquín Ramos Marcos, sent un dels més populars de la història de l'espai. En aquesta època es va ampliar l'horari, de 20.00 a 21:30h., i es van aconseguir fites com el lideratge d'audiència durant la seva franja en algunes ocasions.[4] També es van arribar a realitzar edicions especials fora de l'estudi com a Saragossa el 16 de desembre.
El 1997 es produeix un canvi important en el programa d'acord amb la renovació de la graella i estil de Canal+ i l'inici de l'emissió de partits per pagament per visió: es renova el decorat per complet, se substitueix al 'Lobo' Carrasco per Josep Pedrerol, i s'introdueixen noves seccions. Fins i tot, arran de l'èxit del programa, es va decidir crear un programa per als dissabtes que anticipés la jornada, denominat El día antes, presentat per Nacho Aranda.
Amb la marxa el 2004 de Pedrerol i Ramos Marcos, Michael Robinson passa a ser el presentador principal amb les incorporacions del periodista Julio Maldonado i l'exfutbolista Raúl Ruiz.
Amb motiu del canvi de freqüència de Canal+ i la creació de Cuatro la propietària de tots dos canals de televisió, Sogecable, va decidir finalitzar la marxa del programa. En el seu lloc es va crear un nou espai a Cuatro, anomenat Maracaná 05. L'última emissió d'aquesta primera etapa, realitzada la setmana abans de la inauguració del nou canal, va ser un comiat dels 3 presentadors a la seva audiència amb un repàs habitual a la jornada, un vídeo amb els millors moments i un equip molt emocionat.[5] Robinson no va ocultar mai la seva decepció davant la decisió de Sogecable com va reflectir més tard en una entrevista:
« | «Em va doldre moltíssim la mort de ‘El Día Después', gairebé tant com la meva retirada del futbol. Perquè jo sabia que m'anava a retirar tard o d'hora, era una mort anunciada. Però això d'‘El Día Después' va ser diferent. Em va doldre moltíssim.»[6] | » |
Durant la seva marxa El Día después va obtenir un premi Ondas, un TP d'Or i tres premis de la ATV. També va aconseguir ser el programa de major audiència de Canal+ en tota la seva història.
Cuatro va decidir crear un programa de futbol barrejant els conceptes d' El día después i el programa de ràdio Carrusel Deportivo: Maracaná 05. Presentat per Paco González, Michael Robinson i Carlos Latre, es van integrar també Julio Maldonado i Raúl Ruiz. No obstant això la fórmula del programa no va agradar a Robinson que va abandonar la presentació a la segona setmana al no estar d'acord amb la posada en escena del format.
El programa no va comptar amb el suport d'audiència obtingut per El día después malgrat emetre's en prime-time i comptar amb amplis mitjans. Maracaná 05 va completar la seva primera temporada però Maracaná 06 va ser retirat en la segona temporada per falta d'audiència. Després del seu cessament parteix de l'equip de El día después va ser integrat en la secció d'esports de Cuatro elaborant vídeos per als informatius.
El 2009 Sogecable decideix recuperar per a Canal+ el format d' El día después. Aquesta segona etapa va començar amb la presentació de Juanma Castaño i Santiago Cañizares, Michael Robinson no va participar en el nou espai,[7] encara que sí que ho va fer Raúl Ruiz.
A partir del 29 d'agost de 2011 el co-presentador va ser, al costat de Santi Cañizares, José Antonio Ponseti qui es va mantenir en el programa fins al 23 d'agost de 2016.[8] El seu substitut va ser Antoni Daimiel.[9]
En la nova temporada 2018-2019 el programa passarà a emetre's en el nou canal de televisió de Movista #Vamos presentat pel periodista Carlos Martínez.[10]
Al llarg de la seva història, "El dia després" ha comptat amb els següents col·laboradors.
A més dels clàssics reportatges, que a diferència d'altres espais esportius podien fixar-se més en dades o anècdotes i situacions curioses, el programa comptava amb aquestes seccions entre altres:
Malgrat els molts vídeos que "El Día Después" va treure al llarg dels seus 14 anys, existeixen alguns amb una repercussió posterior que encara perdura en el món futbolístic.