Segle XIV: arribada dels pastors nòmades tutsis a Ruanda on ja vivien els twa i els Hutus. Començament de la dinastia Nyiginya amb el mwamiRuganzu I Bwimba[1]
Segle XV: unificació política i cultural del regne que abasta àrees que avui formen àrt d'Uganda o del Congo (RDC)[3]
2 de maig de 1894 - 24 de juny de 1894: el comte alemany Gustav Adolf von Götzen és el primer europeu a creuar Ruanda en tota la seva longitud.[9] És rebut per Kigeri IV Rwabugiri.
1894: Creació de vicariat apostòlic de Victòria-Nyanza del Sud al que és adscrit Ruanda.[10]
24 de març de 1957: manifest dels bahutu denunciant els privilegis de la monarquia tutsi sostinguda pels Belgues[19]
1 de maig de 1957: el periodista Grégoire Kayibanda estableix els estatuts de l'associació Moviment Social Muhutu (MSH), aprovats el 4 d'abril de 1958.[20]
17 i 18 de maig de 1958: en resposta al Manifest dels bahutu, les autoritats tutsi condensen llur doctrina política en dos texts, els «Écrits de Nyanza»[17]
1 de novembre de 1959: inici de la revolució hutu: massacres de tutsis, destruccions, deportacions massives a l'exili[17]
1960: l'administració colonial elga organitza les eleccions locals va guanyar per àmplia el MDR-Parmehutu dirigit per Grégoire Kayibanda, qui es converteix en el primer ministre d'un govern interí[17]
28 de gener de 1961: proclamació de la República a Gitarama. Elecció d'una Assemblea Legislativa i un president provisional, Dominique Mbonyumutwa[13]
25 de setembre de 1961: aprovació de la República per referèndum (Kamarampaka), amb el 79,7% dels vots
26 d'octubre de 1961: elecció de Grégoire Kayibanda a la presidència de la República[22]
20 de juny de 1990: discurs a La Baule del president francès Mitterrand apel·lant al pluralisme: "no hi ha desenvolupament sense democràcia".
5 de juliol de 1990: el President Habyarimana anuncia la fi de l'acumulació de les seves funcions com a President de la República i el partit únic MRND, i el reconeixement del multipartidisme.
7-9 de setembre de 1990: visita del papa Joan Pau II i ordenació de 22 sacerdots[10]
2 d'octubre de 1990: mort de Fred Rwigema, comandant del FPR en circumstàncies poc clares.
4 d'octubre de 1990: inici de l'«Operació Noroît», oficialment per evacuar els residents occidentals,[26] de fet per sostenir el govern en el poder.
15 d'octubre de 1990: Procedent dels Estats Units on assistia a una reunió del Command and General Staff College, Paul Kagame pren el comandament de les tropes del FPR replegades a Uganda.
23 de gener de 1991: atac sorpresa del FPR a Ruhengeri, que va tenir lloc durant un dia abans de replegament al bosc; seguit d'accions de guerrilla de baixa intensitat.
10 de juny de 1991: promulgació d'una nova Constitució instaurant el multipartidisme i creació d'un càrrec de Primer ministre.[22]
Juny de 1992: després de la formació d'un govern multipartidista a Kigali, Kagame va anunciar un alto el foc i començar les negociacions amb el govern a Arusha, Tanzània.
31 de juliol de 1992: l'alto el foc entra en vigor.
30 de setembre de 1992: començament de les converses per la pau.
31 de juliol de 1992: l'alto el foc entra en vigor.
6 de desembre de 1992: El coronel Bagosora deixa les negociacions d'Arusha[27]
Finals de desembre de 1992: Pogroms contra tutsis i opositors hutu a Kibilira i a la regió de Gisenyi.
5 de febrer de 1993: La Comissió Internacional d'Investigació dirigit per la FIDH a París implica la responsabilitat de les autoritats de Rwanda i el cap de la comitiva de Estat ruandès en les massacres.[28]
8 de febrer de 1993: després de les massacres de tutsis, el FPR llença una ofensiva major (presa de Ruhengeri, avanç cap a la capital).
9 de febrer de 1993: arribada d'emergència d'una companyia addicional de soldats francesos que va a ajudar a repel·lir l'atac a Ruhengeri.
19 de febrer de 1993: massacre de cinc tutsis o simpatitzants dels partits de l'oposició per part de soldats ruandesos a la ciutat de Tumba; dos dies més tard, violència comesa pels Interahamwe i CDR a Kigali, i les matances d'opositors hutus i tutsis a Gisenyi, Ruhengeri, Byumba i Kibuye.
20 de febrer de 1993: arribada de dues companyies més de paracaigudistes francesos de reforç, i l'endemà d'un escamot de morters pesats; Operació Quimera; recuperació de l'exèrcit ruandès en plena derrota.
20 de febrer de 1993: Pierre Joxe, ministre francès de Defensa, en una carta dirigida al president Mitterrand, escriu que Habyarimana és el principal responsable del fiasco actual.[29]
4 d'abril de 1994: advertència de les Nacions Unides que amenaça de retirar la UNAMIR en absència de progressos en la creació d'institucions de transició.[7]
6 d'abril de 1994: Cimera regional sobre les crisis burundesa i ruandesa a Dar es Salaam amb els presidents de Kenya, Ruanda, Burundi, Tanzània i Uganda.
7 d'abril de 1994: assassinat del Primer ministre, Agathe Uwilingiyimana, hutu moderada, i de deu casc blaus belgues.[32]
8 d'abril de 1994: Jean Kambanda és nomenat primer ministre interí. Massacre sistemàtica de tutsis.[22] Ordre d'operació Amaryllis per l'evacuació dels residents francesos i estrangers.[33]
12 d'abril de 1994: retirada del contingent belga.[22]
21 d'abril de 1994: massacre de l'església de Kaduha (prefectura de Gikongoro); uns 15.000 morts.[34]
30 d'abril de 1994: a Nova York, condemna de les massacres pel Consell de segurat, més de 4 països, a més dels Estats Units i França, refusant l'empleu del terme genocidi a la resolució.
22 de novembre de 2006: mandat d'arrest internacional del jutge francès Jean-Louis Bruguière contra nombrosos propers del president Kagame, sospitosos d'implicació en l'atac que va matar el president Habyarimana en 1994.[38]
24 de novembre de 2006: ruptura de relacions diplomàtiques entre Ruanda i França.[42]
Ian Linden et Jane Linden, Christianisme et pouvoirs au Rwanda (1900-1990) (traduit par Paulette Géraud), Karthala, Paris, 1999, p. 41 ISBN 9782865379187
Lettre Pastorale de Monseigneur Perraudin, Vicaire Apostolique de Kabgayi, pour le Carême de 1959, le 11 février 1959, publié en annexe de C. M. Overdulve, Rwanda: un peuple avec une histoire, L'Harmattan, 1997, p. 121 et suiv. ISBN 2-7384-5292-2
«Bref aperçu historique» in Rapport de la Mission francophone d'information et de contacts à l'occasion des élections législatives du 15 au 18 septembre 2008 au Rwanda, Organisation internationale de la francophonie, p. 4-6 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
«Motifs et modalités de mise en œuvre de l'opération Noroît», a Rapport d'information sur les opérations militaires menées par la France, d'autres pays et l'ONU au Rwanda entre 1990 et 1994, Assemblée nationale .
Mission des Nations Unies pour l'assistance au Rwanda, Réseau francophone de recherche sur les opérations de paix (ROP), Université de Montréal Arxivat 2011-09-22 a Wayback Machine.
F. Reyntjens, «L'assassinat d'Agathe Uwilingiyimana et des dix casques bleus», in Rwanda, trois jours qui ont fait basculer l'histoire, op. cit., p. 65-79.
Le président rwandais Kagame en visite en France pour «échapper à l'Histoire», Le Monde, 11 septembre 2011.
Anonyme, Historique et chronologie du Rwanda, Kabgayi, 1956 (polycopié)
Jean-Pierre Chrétien, «Chronologie politique Rwanda-Burundi», in Le défi de l'ethnisme: Rwanda et Burundi, 1990-1996, Karthala, Paris, 1997, p. 389-394 ISBN 2-86537-727-X
Bernard Lugan, «Chronologie du Rwanda», in Histoire du Rwanda: de la préhistoire à nos jours, Bartillat, Étrepilly, 1997, p. 9-10 ISBN 2-8410-0108-3
Bernardin Muzungu, «Débat sur la chronologie de l'Histoire du Rwanda», in Histoire du Rwanda précolonial, L'Harmattan, Paris, 2003, p. 10-14 ISBN 2-7475-3616-5
«Chronologie», in Paul Kagame et la résilience d'un peuple, Éditions du Jaguar, Paris, 2010, p. 126-127 ISBN 978-2-86950-438-7
(anglès) Aimable Twagilimana, «Chronology», in Historical dictionary of Rwanda, Scarecrow Press, Lanham, Md., 2007, p. XXVII-XXXVII ISBN 978-0-8108-5313-3
Marie Béatrice Umutesi, «Chronologie des évènements politiques au Rwanda», in Fuir ou mourir au Zaïre: le vécu d'une réfugiée rwandaise, L'Harmattan, Paris, Montréal, 2000, p. 303-306 ISBN 2-7384-8353-4
Jan Vansina, «Chronologie», in Le Rwanda ancien: le royaume nyiginya, Karthala, Paris, p. 255-268 ISBN 2-8458-6145-1