actriu francesa From Wikipedia, the free encyclopedia
Claudine Auger, nascuda com Claudine Oger (París, França, 26 d'abril de 1941 - 18 de desembre de 2019)[1] va ser una actriu francesa que va tenir una extensa carrera en el cinema i en sèries italianes, espanyoles i estatunidenques. És coneguda, entre d'altres, per ser una "noia Bond" en el film de 1965, Operació Tro.[2]
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Claudine Nicole Yvonne Oger ![]() 26 abril 1941 ![]() 5è districte de París (França) ![]() |
Mort | 18 desembre 2019 ![]() 14è districte de París (França) ![]() |
Sepultura | Cementiri de Montparnasse ![]() |
Formació | Conservatoire national supérieur d'art dramatique ![]() |
Alçada | 1,73 m ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Pel·lícula ![]() |
Ocupació | model, actriu de cinema, participant en concursos de bellesa, actriu ![]() |
Activitat | 1958–1997 |
Família | |
Cònjuge | Pierre Gaspard-Huit (1959-?) Peter Brent (?–2008) (la seva mort) 1 filla ![]() |
Fills | Jessica Claudine Brent (1991) ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Auger va néixer a París, França, i va anar a la Universitat Sta. Joana d'Arc i més tard al Teatre Conservatori també a París, on va interpretar papers dramàtics. Va fer el seu debut en el cinema quan encara estava a l'escola.[3]
Va obtenir el títol de Miss França 1958 quan només tenia 15 anys, i també va ser la primera finalista en el concurs Miss Món en aquell mateix any.
Jean Cocteau li va donar el seu primer paper sense acreditar com una ballarina en The Testament of Orpheus, el 1960. Pierre Gaspard-Huity la va dirigir en diverses pel·lícules, incloent-hi La Masque de Fer de 1962 i The Vengeance of Kali de 1963. Quan estava de vacances a Nassau, el guionista i productor Kevin McClory, que també estava allà, la va veure i la va recomanar per a una audició per a la pel·lícula Operació Tro de 1965. El paper de "Domino" originàriament era per a una actriu italiana: Dominetta Petacchi. Auger va impressionar els productors tant que van tornar a escriure el guió. Tot i que va fer classes per perfeccionar el seu anglès, la seva veu va ser doblada per Nikki van der Zyl exclusivament per a aquesta pel·lícula. Immediatament, gràcies a la popularitat d'aquest personatge, Claudine va posar seminua per a la revista Playboy i va ser convidada en un especial de televisió nord-americà protagonitzat per Danny Thomas i Bob Hope.
El 1971, va protagonitzar al costat d'altres dues noies Bond, Barbara Bach i Barbara Bouchet, Black Belly of the Tarantula. També aquell any va actuar en el film de terror italià La badia de la sang. Va tenir alguns papers en pel·lícules europees com Triple joc (1966) i The Killing Game (1967).
Quan tenia 18 anys, es va casar amb l'escriptor i director Pierre Gaspard-Huit, de 41 anys.
Després del divorci amb el seu primer marit, es va casar el 1980 amb l'empresari britànic Peter Brent, i hi convisqué diverses dècades fins a la seva defunció, a l'agost de 2008.
Era una gran amiga de la model i actriu Slemp Morgane.
El 1966 va ser nominada per al premi Golden Laurel per a la millor revelació femenina.[3]