From Wikipedia, the free encyclopedia
Una màscara antigàs és un dispositiu d'ús individual, que s'ajusta al cap per protegir de vapors i gasos verinosos. Consta d'un cos fabricat d'un material plàstic flexible que s'adapta a la cara, unes proteccions plàstiques per als ulls i una vàlvula per expulsar l'aire.[1]
A la màscara se li connecta per mitjà d'una rosca un filtre que és diferent segons siguin els requeriments de protecció. Aquest consta típicament d'un cos cilíndric amb dues obertures, una d'elles amb una rosca que es connecta a la màscara.
L'ús i la quantitat de màscares antigàs va augmentar considerablement al començament de la Primera Guerra Mundial pel fet que durant aquest període va ser quan es van crear i utilitzar experimentalment les armes químiques més letals de la història.
A l'interior d'aquest cilindre hi ha diferents etapes de filtratge:
Inicialment les màscares es fabricaven partint d'una vulcanització de cautxú natural al qual se li s'acoblava el suport metàl·lic per al filtre, sivelles metàl·liques per a subjectar les corretges, que solien ser de tela o lona, i dues peces oculars de vidre principalment en forma esfèrica.
El vidre en el visor causava entelament i el consegüent entorpiment de la visió, això va ser solucionat mitjançant dues làmines anti-baf d'un material que, tot i transparent, absorbia el vapor d'aigua.
Modernament, el visor sol ser de policarbonat, el cos de silicones i altres polímers plàstics, les corretges de cautxú, silicona i làtex i les peces de connexió amb filtres de polimers plàstics.
Les màscares modernes tenen sistemes per optimitzar la comunicació, la majoria es basen en un diafragma plàstic situat davant de la boca, que vibra en parlar i permet una comunicació millor. També hi ha màscares antigàs amb un sistema addicional per beure mentre aquesta és usada.
Aquestes màscares són comunament utilitzades amb altres equips de protecció, ja que alguns tòxics no només afecten les vies respiratòries, pot ser usat en conjunt amb un vestit NBQ
Es distingeixen principalment dos grups de màscares antigàs:
Es poden diferenciar les màscares modernes d'ús industrial de les d'ús militar per la situació del filtre, si el filtre està situat a un lateral de la màscara això indica que molt probablement aquesta sigui d'ús militar i si per contra té el filtre apuntant cap al front indica el seu ús industrial.
Això s'explica pel motiu que per disparar armes de foc llargues cal apropar la galta al cos de l'arma per a poder apuntar, amb el filtre a un lateral (depèn de si un és dretà o esquerrà) pot alinear l'ull amb la mira del canó, si per contra estigués davant no és possible l'operació.