From Wikipedia, the free encyclopedia
En rellotgeria, una busca és cadascuna de les agulles, construïdes amb forma de barra llarga i punxeguda de metall o altre material que, en girar al voltant del centre de l' esfera dels rellotges, marquen les hores, minuts, o segons,[1] o qualsevol altra indicació per a la qual s'hagi dissenyat el rellotge, per exemple: en un taquímetre hi ha una busca que indica la velocitat d'un vehicle entre dues marques.
L'hora es llegeix observant la col·locació de diverses "busques", que surten del centre de l'esfera:
Les tres busques giren contínuament al voltant del dial en sentit dextrògir que també es coneix com sentit horari, en la direcció dels números creixents.
Els rellotges de campanar antics solien tenir una única busca. Per exemple, al rellotge de la torre sud de la catedral de Lleó, Espanya.
Els primers rellotges mecànics, construïts a l'Europa del segle xiii, eren rellotges de carilló : el seu objectiu era fer sonar les campanes a les hores canòniques, cridar a la comunitat local a la pregària. Aquests eren rellotges de torre instal·lats als campanars en llocs públics, per garantir que les campanes fossin audibles en una àrea àmplia. Poc després que aquests primers rellotges mecànics es posessin al seu lloc, els rellotgers es van adonar que les rodes es podien utilitzar per accionar un busca en un dial a l'exterior de la torre, on es podia veure àmpliament, perquè la població local pogués veure l'hora.[2]
Cap a finals del segle xiv, una maneta fixa (un tros de fusta tallat en forma de maneta) indicava l'hora assenyalant els números en una esfera rotativa. Passada aquesta època, es va adoptar la convenció actual d'una maneta giratòria en una esfera fixa, tot i que al rellotge del Kremlin es va mantenir l'esfera rotativa fins al segle XVII. La "maneta dels minuts o minutera" (anomenada així perquè indicava les divisions menudes o "minuts" de l'hora) [3] va començar a utilitzar-se habitualment cap a 1690, després que la invenció del pèndol i l' escapament d'àncora augmentessin la precisió temps suficient per justificar-les.[4] En alguns rellotges de precisió, es va afegir una tercera maneta que es va batejar com "maneta dels segons o segundera/o", que gira una vegada per minut, en una sub-esfera separada (es va dir així perquè mesurava les "segones divisions" de l'hora).[4] La convenció de les busques que es mouen en el sentit de les busques del rellotge es va prendre a imitació del rellotge de sol, ja que a l'hemisferi nord, on es va originar l'esfera del rellotge, l'ombra del gnòmon en un rellotge de sol horitzontal es mou, durant el dia, en el "sentit de les busques del rellotge".[5]