From Wikipedia, the free encyclopedia
U grčkoj mitologiji, Hemera (starogrčki: Ἡμέρα, lit. 'Dan') je bila jedna od Primordijalnih bogova, personifikacija dana. Prema Hesiodu, bila je kćerka Ereba (Tama) i Nikte (Noć), i Eterova sestra. Iako su odvojeni entiteti u Hesiodovoj Teogoniji, Hemera i Eja (Zora) su često poistovjećivani jedno s drugim.[1]
Hemera | |
---|---|
![]() Reljef Hemere iz Afrodizije Sebasteiona | |
Grupe | Grčki primordijalni bogovi |
Roditelji | Ereb i Nikta |
Braća | Eter |
Mitologija | Grčka mitologija |
U Hesiodovoj Teogoniji, Hemera i njen brat Eter bili su potomci Ereba i Nikta.[2] Bahilid je navodio Hemeru kao kćer Kronosa (Vremena) i Nikte.[3] Hemera was perhaps the mother, by Aether, of Uranus (Sky). U izgubljenoj epskoj pjesmi Titanomahija (kraj sedmog vijeka p. n. e.?),[3] Hemera je možda, od strane Etera, bila majka Urana (Neba).[4] U nekim rijetkim verzijama, Hemera je umjesto toga bila kćer Helija (Sunca) od nepoznate majke.[5][6]
Prema Hesiodovoj Teogoniji, Hemera je napustila Tartar baš kao što je Nikta (Noć) ušla u njega; kada se Hemera vratila, Nikta je otišla:[7]
Noć i Dan koji prolaze blizu pozdravljaju se dok prelaze veliki bronzani prag. Jedan će ući, a drugi izlazi na vrata, i nikad ih kuća ne drži unutra, nego uvijek jedan izađe iz kuće i prijeđe preko zemlje, dok drugi redom ostaje u kući, čeka vrijeme svog odlaska, dok ono ne dođe. Jedna drži mnogo vidljivu svjetlost za one na zemlji, ali druga u svojim rukama drži Hipno, brata Smrti – smrtonosne noći, obavijene mutnim oblakom.[8]
Hemerin rimski pandan Dies (Dan) imao je drugačiju genealogiju. Prema rimskom mitografu Higinu, Haos i Kaligio (Magla) bili su roditelji Nikte (Noći), Diesa, Ereba i Etera.[9] Ciceron kaže da su Eter i Dies bili roditelji Celusa (Neba).[10] Dok, Higin kaže da su, pored Celusa, Eter i Dies bili i roditelji Tere (Zemlje) i Mare (Mora).[11] Ciceron takođe kaže da su Dies i Celus bili roditelji Merkura, rimskog Hermesovog pandana.[12]
Malo je dokaza da je Hemera imala kult u antičko doba, međutim arheološki dokazi su dokazali postojanje malog svetišta Hemeri i Helije, boga sunca, na ostrvu Kos.[13]