Centar rasprostranjenja je u Indiji, ali ima ga i u Pakistanu, Mjanmaru, dok unesena vrsta u Africi, Americi, Australiji i na pacifičkim otocima.
Svi su dijelovi biljke su ljekoviti, a koristi se i za pošumljavanje i kao biološki insekticid.
U Indiji koristi se slično kao osušena lavanda, stavljanjem u ormare s rubljem, a i pri skladištenju riže.[1] U tropskim zemljama, suhi listovi se pale za rastjerivanje komaraca. Listovi se također upotrebljavaju i pri nekim hinduističkim obredima, kao i u tradicionalnoj indijskoj medicini zvanoj ayurvedi.
U Indiji se kao ljekovita biljka koristi više od 2000 godina. Smatra se da pripravci nima djeluju protiv gljivičnih, parazitnih, bakterijskih i virusnih bolesti, a i da su korisni za liječenje dijabetesa, te da djeluju i kontracepcijski i sedativno.[2] Povoljno djeluju i u tretmanu kožnih bolesti.[3] Vjeruje se da je ulje nima dobro je za kosu, te poboljšava funkciju jetre, čisti krv, te uravnotežava razinu šećera u krvi.[4]
Kontraindikacije
U prekomjernim količinama, ulje može biti djelovati toksično.[5]
Kontrola štetočina i biljnih bolesti
Nim je ključni sastojak pripravaka, koji se koriste kao prirodna alternativa sintetskim pesticidima.
Ostale oblasti uporabe
Kozmetika: koristi se u pripravi kozmetičkih preparata, sapuna, šampona,krema i zubne paste.
Higijena usta: u Indiji ,Africi i Srednjem Istoku grančice se koriste kao četkica za zube i za struganje naslaga sa jezika.[6]
Ekologija: nasadi nima korista se u borbi protiv širenja pustinje.
Punila: nimova guma koristi se za spravljanje nekih vrsta hrane.
Hrana: cvjetovi koriste se u miješavinama sa šećerom, a i kao dodaci za neka jela.
Odbijanje životinja: lišće prokuhano u vodi je dobro za rastjerivanje nekih vrsta insekata iptica.
Mazivo: budući da se ne suši, ulje se koristi za podmazivanje kola i sl.
Gnojivo: može koristiti kao dodatak drugim gnojivima ili samostalno, a posebno je dobar za šećernu trsku i povrće.
Smola: ekstrakt ozlijeđene kore može biti ljepilo ili aditiv za hranu.
Užarstvo: kora sadrži oko 14% tanina i pogodna je za pravljne grube užadi i sličnih proizvoda.
Med: u Aziji, nimov med ima vrhunske cijene.
Sapun: oko 80% indijske proizvodnje nimova ulja koristi se u proizvodnji sapuna.[7]
S. Zillur Rahman and M. Shamim Jairajpuri. Neem in Unani Medicine. Neem Research and Development Society of Pesticide Science, India, New Delhi, February 1993, p. 208-219. Edited by N.S. Randhawa and B.S. Parmar. 2nd revised edition (chapter 21), 1996
Eric R. Boa: A guide to the identification of diseases and pests of neem. (Azadirachta indica). FAO Regional Office for Asia and the Pacific (RAPA), Bangkok 1995.
Alexander Wudtke: Einsatz von NemAzal T/S gegen Materialschädlinge am Beispiel der Kleidermotte. In: Proc. of 5th Workshop „Practice Oriented Results on Use and Production of Neem-Ingredients and Pheromons“ in Wetzlar 1996. (http://freenet-homepage.de/humboldt), 1997.
A. Wudtke: Einsatz von Neem als Wachstumshemmer – Use of Neem as a growth inhibitor. In: Proc. of 5th Workshop „Practice Oriented Results on Use and Production of Neem-Ingredients and Pheromons“ in Wetzlar 1996. 1997, S. 175–176.
Ruparao T. Gahukar: Neem in plant protection. Agri-Horticultural Publishing House, Nagpur, India 1995, ISBN81-900392-0-2.
Martin Jacobson (Hrsg.): The neem tree. CRC Press, Boca Raton, Fl. 1989, ISBN0-8493-4101-9.
Heinrich Schmutterer (Hrsg.): The neem tree Azadirachta indica (A. Juss.) and other meliaceous plants. Sources of unique natural products for integrated pest management, medicine, industry and other purposes. VCH Verlagsgesellschaft, Weinheim 1995, ISBN3-527-30054-6.
Dina Tewari: Monograph on neem (Azadirachta indica A. Juss.). International Book Distributors, Dehra Dun, India 1992, ISBN81-7089-175-2.
Noel D. Vietmeyer (Hrsg.): Neem. A tree for solving global problems; report of an ad hoc panel of the Board on Science and Technology for International Development, National Research Council. National Academy Press, Washington D.C. 1992, ISBN0-309-04686-6.
K Vijayalakshmi, K S Radha, Vandana Shiva: Neem. A User’s Manual. Centre for Indian Knowledge Systems, Chennai and Research Foundation for Science, Technology and Natural Resource Policy, New Delhi 1995.
Katharine Sanderson: Chemists synthesize a natural-born killer. In: Nature. Band 448, Nr. 7154, 2007, S. 630.