Kolektomija
From Wikipedia, the free encyclopedia
From Wikipedia, the free encyclopedia
Kolektomija (lat. colo od colon + sufiks –ektomija = uklanjanje) je resekcija debelog crijeva. Sastoji se od hirurški uklanjanja bilo kojeg dijela debelog crijeva, obično segmentalna resekcija (djelomična kolektomija). U ekstremnim slučajevima kada se odstrani cijelo debelo crijevo, to se naziva totalna kolektomija, a proktokolektomija (procto- + kolektomija) označava da je uključen i rektum.
Kolektomija | |
---|---|
Drugi nazivi | Uklanjanje debelog crijeva |
![]() | |
Mikrografija tkiva oboljelog od pseudomembranskog kolitisa, indikacija za kolektomiju (boja H&E) |
Neke od najčešćih indikacija za kolektomiju su:
Tradicijski, kolektomija se izvodi putem abdominalne incizije (laparotomija), iako primjena minimalno invazivne kolektomije, pomoću laparoskopije, raste i po obimu indikacija i po popularnosti, i dobro je uspostavljena procedura od|2006. u mnogim medicinskim centrima. Nedavna iskustva pokazala su izvodljivost kolektomija s pristupom s jednim ulazom.[1]
Resekcija bilo kojeg dijela debelog crijeva podrazumijeva mobilizaciju i podvezivanje odgovarajućih krvnih sudova. Limfadenektomija se obično izvodi putem ekscizije masnog tkiva u blizini ovih sudova (mezokolon), u operacijama karcinoma debelog crijeva.
Kada je resekcija završena, hirurg ima mogućnost da odmah obnovi crijevo, šivanjem ili spajanjem oba rezana kraja (primarnom anastomozom) ili stvaranjem kolostomije. Uzima se u obzir nekoliko faktora, uključujući:
Anastomoza nosi rizik od dehiscencije (razbijanje šavova), što može dovesti do kontaminacije peritoneumske šupljine, peritonitisa, sepse i smrti. Brojni faktori mogu povećati rizik od anastomotske dehiscencije, bilo djelomične ('curenje') ili potpune. Osnovni hirurški principi uključuju osiguravanje dobre opskrbe krvlju suprotnih krajeva i nedostatak napetosti na spoju. Upotreba NSAIDS za analgeziju nakon gastrointestinalne operacije i dalje je kontroverzna, imajući u vidu mješovite dokaze o povećanom riziku od curenja iz bilo koje stvorene anastomoze crijeva. Ovaj rizik može varirati u zavisnosti od klase NSAID-a koji je propisan.[2][3][4]
Kolostomija je uvijek sigurnija, ali predstavlja društveni, psihički i fizički teret za pacijenta. Izbor nije nimalo lak i pun je kontroverzi, jer je česta tema žestokih debata među općim hirurzima širom svijeta.
Od 2012. godine, više od 40% resekcija debelog crijeva u Sjedinjenim Državama izvodi se laparoskopskim pristupom.[5]
Za početak laparoskopske operacije za kolektomiju obično se u abdomen postavljaju četiri otvora (porta), kako bi se dobio pristup peritoneumskoj šupljini. Sljedeći korak je mobilizacija dijela crijeva koji treba da se resecira. To se radi podvezivanjem mezentera i drugih peritoneaumskih dodataka. Za resekciju crijeva koristi se klamerica i stvara se anastomoza između preostalog crijeva.[6]
Sir William Arbuthnot-Lane bio je jedan od prvih zagovornika korisnosti totalnih kolektomija, iako je njegova prekomjerna upotreba procedure dovela u pitanje mudrost operacije.[7]