село в община Борино, обл. Смолян From Wikipedia, the free encyclopedia
Ягодина е село в Южна България. То се намира в община Борино, област Смолян.
Ягодина | |
![]() Центърът на село Ягодина | |
Общи данни | |
---|---|
Население | 358 души[1] (15 март 2024 г.) 11,6 души/km² |
Землище | 30,838 km² |
Надм. височина | 1117 m |
Пощ. код | 4835 |
Тел. код | 030419 |
МПС код | СМ |
ЕКАТТЕ | 87223 |
Администрация | |
Държава | България |
Област | Смолян |
Община – кмет | Борино Мустафа Караахмед (ДПС; 2015) |
Кметство – кмет | Ягодина Митко Сакалев (ГЕРБ) |
Ягодина в Общомедия |
Преди редактиране или допълване на статията или раздела моля, обсъдете подобряването на съдържанието на съответната дискусионна страница. |
Село Ягодина се намира в планински район. То е разположено в Западните Родопи. В землището на селото попада част от Буйновското ждрело и част от Триградското ждрело. Селото е известно с Ягодинската пещера, която се намира на близо. 700 метра над селото се издига гористият връх Дурдага, висок 1693 метра.
Селото е създадено още през XV век по време на османското владичество и носи името Балабан (на османски турски: ﺑﺎﻟـبـﺎن) или Балабанлар (на османски турски: بـــلــبـﺎنـــلــر).[2]
Селото се споменава в османски списък на хората, натоварени да събират овце за султанския двор от 1576 година. Посочени са жителите Дираз Али Абаз и Рахман паша, натоварени да събират съответно 30 и 50 овце.[3] Вероятно възникването му е свързано с преселване на хора от с. Грохотно. В регистър от 1576 г. след описа на Настан и Грохотно е записано „село Новасил (т.е. ново село) с друго име Балабанлъ, извън дефтера е (т.е. включено в регистрация за пръв път), на рида Деспот (т.е. Доспат)“.[4] Така се индикира времево възникването на селището (между 1570 и 1596), като в него са описани 11 мюсюлмански домакинства и четирима неженени мюсюлмани, като двама от регистрираните са покръстени от първо поколение, но след единия от тях – Балабан Абдуллах, който вероятно е дал епонима на селото, са регистрирани още петима мюсюлмани с презиме „Балабан“, които вероятно са негови синове, също покръстени от първо поколение.
Селото се споменава и в османски регистър на чаушите (доброволците в османската армия) от средата на 16 век, участвали във военни походи, като участниците са посочени поименно. В документа се посочва и продукцията на селото, както и броя домакинства, чиито членове са взели участие във военни действия – 21. Всичките посочени носят мюсюлмански имена. Отбелязано е още, че селото е известно и под имената Саръ Балабан и Дур Али бей.[5]
Според османски списък на селищата и немюсюлманските семейства в тях, предвид облагането им с джизие от 8 ноември 1635 година, броят на немюсюлманските семейства в Ягодина е 10.[6]
В документ от главното мюфтийство в Истанбул, изброяващ вакъфите в Княжество България, допринасяли в полза на ислямските религиозни, образователни и благотворителни институции в периода 16 век – 1920 година, съставен в периода от 15.09.1920 до 03.09.1921 година, като вакъфско село се споменава и Ягодина (Balaban).[7]
През 1872 година в селото има 200 къщи. От 1878 до 1886 година то попада в т. нар. Тъмръшка република. През 1920 година в селото живеят 367 души, през 1946 – 419 души, а през 1965 – 550 души.[8]
Според Любомир Милетич към 1912 година село Ягодина (Балабанъ) спада към Дьовленската каза, а населението му се състои изцяло от помаци.[9] Стою Шишков посочва, че селото попада в Рупчоската каза, като също потвърждава, че жителите му са помаци.[10] Селото е опожарено от Българската армия през 1913 година, след бунт на местните жители, инспириран от правителството на т. нар. Гюмюрджинска република.[11]
Комисията, работила по преименуването на българските селища през 1931–1932 г. спазва правила при преименуването, сред които е приемане на предложенията, дошли от самите населени места чрез Проектозаконите на МВРНЗ. Така село Балабан получава названието Ягодина.[12]
Малка част от жителите на селото са помаци и изповядват сунитския ислям. Част от хората са нерелигиозни, а за изповядващите християнството има изграден Параклис „Пресвета Богородица“.[13]
Интересна забележителност е Ягодинската пещера, която е често посещавана от туристи. Освен пещерата, туристите могат да се порадват на дивата природа по четирите екопътеки, водещи до различни забележителности: пещера Дяволско гърло, връх Св. Илия, „Дяволски мост“ и водопада „Хайдушки дол“. Под връх Св. Илия се намира „Орлово око“ – единствената по рода си в България платформа, открита през месец май 2009 г., От нея може да видите безопасно 600-метрова пропаст и красива панорамна гледка към Родопите. До платформата може да се стигне по маркирана еко пътека, започваща от училището в село Ягодина, като разстоянието е 2 км, а денивелацията от 400 метра се изминава през 2/3 слънчев участък, а останалото е през горичка. Продължителността на прехода е около 1 ч и 10 мин нагоре и 45 мин надолу. За любителите на силните усещания се предлага транспорт с джип по обиколен черен път за около 30 мин.
Всяка Нова година жителите на Ягодина заедно със своите гости се събират в центъра на селото. Пали се голям огън, който гори до сутринта, а около него се играят хора.
От 2007 г. на 3 март се прави поход до връх Св. Илия, като походът започва от центъра на селото под звуците на гайди и родопски песни. На върха се организират различни игри за малки и големи. Същият ден се провежда и офроуд състезание. Пали се черешово топче и се празнува Освобождението на България, а и на селото от Османска власт.
Празникът на селото е първата събота и неделя от септември.
Има разнообразна програма: свирене на гайди, хора, веселба, надпяване, дискотека под звездите, заря.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.