From Wikipedia, the free encyclopedia
Южна Тарауа (на английски: South Tarawa; на кирибатски: Tarawa Teinainano) е столицата на Кирибати. В града живее приблизително половината от населението на страната.[1] Южна Тарауа административно включва всичките малки островчета от Бетио на запад до Бонрики и Танаеа на изток. Те са свързани с общ път. Населението на града е 63,439 към 2020 г.[2]
Южна Тарауа South Tarawa | |
— град — | |
![]() | |
Страна | ![]() |
---|---|
Площ | 15,76 km2 km² |
Надм. височина | 3 m |
Население | 63 439 души (2020) |
Часова зона | UTC+13:00 |
Южна Тарауа в Общомедия |
В Южна Тарауа се намира по-голямата част от правителството, търговските и образователните съоръжения в Кирибати. В Бетио се намира Върховният съд, в Байрики – Държавният дом, правителствените министерства и чуждестранните върховни комисии, в Теаоререке – Южнотихоокеанският университет, в Амбо – Законодателното събрание, а в Науереуере – централната болница. Римокатолическият диоцез се намира в Теаоререке, протестантската църква на Кирибати – в Антебука, а църквата на Исус Христос на светиите от последните дни – в Ейта.[3]
Южна Тарауа е низ от островчета, разположен между лагуната Тарауа на север (максимална дълбочина 25 m) и Тихия океан на юг.[4] Островната верига е образувана от седименти от лагуната.[5] Процесът на натрупване на почва се захранва от преобладаващите източни ветрове и може да се обърне през периоди на доминиращи западни ветрове.[6]
В днешно време островчетата са свързани с пътища, образувайки един дълъг остров върху рифа по дължина на южната страна на лагуната Тарауа. По-голямата част от Южна Тарауа се намира на по-малко от 3 m над морското равнище, като средната височина е едва 450 m.[3] Това прави острова изключително уязвим към изменението на климата и природните бедствия. Влиянието на покачващото се морско равнище и свързаното с него засоляване на почвите заплашват запасите от прясна вода на острова.[7]
Към 1978 г. в Южна Тарава живеят 17 921 души. След като Кирибати получава независимост през 1979 г. населението на града почти се устроява до 50 182 души в наши дни.[2] В днешно време Южна Тарауа е едно селище, разпростиращо се от североизточния край на острова, Танаеа, до югозападния му край, Бетио.
Климатът в Южна Тарауа е топъл и влажен през цялата година, а средногодишните валежи са относително високи. Все пак, валежите са доста непредсказуеми.
![]() ![]() | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Месеци | яну. | фев. | март | апр. | май | юни | юли | авг. | сеп. | окт. | ное. | дек. | Годишно |
Абсолютни максимални температури (°C) | 35,0 | 33,0 | 35,0 | 34,5 | 34,5 | 33,5 | 34,5 | 34,5 | 34,5 | 35,0 | 35,0 | 35,0 | 35,0 |
Средни максимални температури (°C) | 30,7 | 30,6 | 30,7 | 30,7 | 30,8 | 30,8 | 30,9 | 31,0 | 31,1 | 31,2 | 31,3 | 30,9 | 30,9 |
Средни температури (°C) | 28,2 | 28,1 | 28,1 | 28,2 | 28,4 | 28,3 | 28,2 | 28,3 | 28,4 | 28,6 | 28,5 | 28,2 | 28,3 |
Средни минимални температури (°C) | 25,3 | 25,3 | 25,2 | 25,3 | 25,5 | 25,3 | 25,1 | 25,2 | 25,3 | 25,4 | 25,4 | 25,3 | 25,3 |
Абсолютни минимални температури (°C) | 21,5 | 22,5 | 22,5 | 22,5 | 21,0 | 21,0 | 21,0 | 21,5 | 22,5 | 22,0 | 22,5 | 22,0 | 21,0 |
Средни месечни валежи (mm) | 271 | 218 | 204 | 184 | 158 | 155 | 168 | 138 | 120 | 110 | 115 | 212 | 2052 |
Средно количество слънчеви часове | 220.1 | 192.1 | 207.7 | 201.0 | 229.4 | 219.0 | 229.4 | 257.3 | 243.0 | 260.4 | 240.0 | 189.1 | 2688.5 |
Източник: Deutscher Wetterdienst[8] |
Тарауа играе централна роля в кирибатската митология и култура, но животът в Южна Тарауа е малко по-различен от този на другите острови, преди да се превърне в седалище на колониалното правителство на протектората Острови Гилбърт и Елис. При Бетио се води битката за Тарауа между САЩ и Японската империя през Втората световна война.
Южна Тарауа е икономическият център на Кирибати. Тук се намира главното пристанище, главното летище, както и повечето предприятия. Копрата, която се добива на останалите острови, се преработва в Бетио, където се получава масло за международния пазар. Развит е риболовът, изнася се риба тон.
Вносът е много по-голям от износа и повечето домакинства в Южна Тарауа разчитат на държавна заетост и парични преводи от роднини, работещи в чужбина. Безработицата и недостатъчната заетост са сериозен проблем. През 2010 г. само 34% от възрастните в града (над 15-годишна възраст) работят за пари.