род растения From Wikipedia, the free encyclopedia
Хлебно дърво (Artocarpus) е род покритосеменни растения от семейство Черничеви (Moraceae).[1]
За информацията в тази статия или раздел не са посочени източници. Въпросната информация може да е непълна, неточна или изцяло невярна. Имайте предвид, че това може да стане причина за изтриването на цялата статия или раздел. |
Хлебно дърво | ||||||||||||||||||||
![]() Джакфрут (A. heterophyllus) | ||||||||||||||||||||
Класификация | ||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||
Научно наименование | ||||||||||||||||||||
Forster & G.Forst., 1775 | ||||||||||||||||||||
Хлебно дърво в Общомедия | ||||||||||||||||||||
[ редактиране ] |
Подобни на тези растения са били широко разпространени още през периода креда, но настоящите вероятно произлизат от по-късен вид от околностите на остров Борнео. Били са познати на полинезийците и южноазиатците, преди откриването на земите им от европейските пътешественици, сред които основна заслуга за опознаването им извън родината им имат Джеймс Кук и ботаниците Форстър (баща и син - наименовали рода Artocarpus) - с него на кораба "Резолюшън" по време на неговата втора голяма експедиция, в района на Тихия океан.[2]
Към рода се отнасят около 60 вида вечнозелени топлолюбиви тропически тропически растения - дървета и храсти. Някои от тях имат ядливи - в суров вид и сготвени - плодове (с вкус, сходен с този на плодовете дуриан, но с много по-приятна миризма): истинско хлебно дърво (Artocarpus altilis), кемпедак (Artocarpus integer), джакфрут (Artocarpus heterophyllus), куай мук (Artocarpus parvus), лакуча (Artocarpus lakoocha), пудау (Artocarpus kemando), джънгъл джак, наричан и анжили (Anjili/ Anjily - Artocarpus hirsutus), чаплеш (Chaplaish - Artocarpus chama), и маранг/тарап (Artocarpus odoratissimus). Те се култивират за храна, предимно в Югоизточна Азия (вкл. Папуа-Нова Гвинея) и в Океания. Има различни други видове, чиито плодове са ядливи, но се отглеждат по-рядко и основно на местно ниво. В страни с по-студен климат могат да се отглеждат в оранжерии, но въобще по-ниски от обичайното (което понякога е и до 35 м.) Ядливи са също така и семената на някои от видовете хлебни дървета, но едва след задължителна термична обработка (варене или печене).[3]
Растението е еднодомно (на едно дърво има и мъжки и женски цветове) и всяко може да дава плодове и само. Цветчета му са дребни и образуват съцветия, които преминават след опрашването в съплодия (изглеждащи като голям плод). Семената могат да се засаждат.[4]
Различни части на някои от хлебните дървета се ползват в народната медицина на Югоизточна Азия. Латексът на хлебните дървета също има широка гама на потребление в Югоизточна Азия, в някои случаи - и като храна (поначало подобни субстанции не са силно отровни, но рядко са годни за директна консумация от хора)[5], но най-вече в бита - за добив на лепила и оцветители, понякога - и на лекарства.[6]
За ценна се смята и дървесината на някои видове хлебни дървета, включително тази на Artocarpus hirsutus, който вид се отглежда и заради плодовете; в това отношение пример е също и дървото келеданг (Artocarpus lanceifolius), разпространено на остров Калимантан.[7]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.