Салют-7 е съветска орбитална станция престояла ниска околоземна орбита в периода април от 1982 до февруари 1991 година.[1] Предназначена е за провеждане на научни, технологични, биологични и медицински изследвания в условията на безтегловност. Последната станция от серията „Салют“.
Салют-7 (ДОС-6) | |
![]() | |
Характеристика на станцията | |
---|---|
Позивна | Салют-7 |
Екипаж | 3 |
Запуск | 19 април 1982 |
Космодрум | Байконур, СССР |
Обратно навлизане | 8 февруари, 1991 |
Сегашно състояние | свалена |
Маса | 19 824 kg |
Дължина | ~16 m |
Ширина | 4,15 m |
Обитаем обем | 90 m³ |
Перигей | 219 km |
Апогей | 278 km |
Орбитална инклинация | 51,6 градуса |
Орбитален период | 89,2 минути |
Дни в орбита | 3217 денонощия |
Обитавана | 816 денонощия |
Брой на орбитите | 51 917 |
Изминато разстояние | 2 106 297 129 km |
Статистика до обратното навлизане в атмосферата. | |
Конфигурация | |
![]() | |
Салют-7 (ДОС-6) в Общомедия |
История
Орбиталната станция „Салют-7“ е създадена за продължаване на научните изследвания в космоса, започнати на предишните станции от серията „Салют“. Станцията „Салют-7“ е модернизирана в сравнение с предшестващата я „Салют-6“ и разчетена за по-дълъг период на експлоатация (до 5 години). Предният и скачващ възел е усилен за прием на тежки спътници от серията „Космос“, увеличен е обема на вътрешното обитаемо пространство, подобрени са битовите условия за екипажа на станцията. В сравнение с предните станции са монтирани допълнителни слънчеви батерии. За излизания в открития космос, на станцията „Салют-7“ се използват усъвършенствани скафандри Орлан, които са разчетени до 6,5 часа работа в открития космос.
Устройство
Станцията „Салют-7“ се състои от три цилиндрични отсека, съединени помежду си с конични преходи.
- Дължина – около 16 m
- Mаксимален диаметър – 4.15 m
- Обитаем обем – 90 m³
- Тегло при изстрелването – 19 824 kg
- Ракета-носител – Протон (три степени)
- Орбитален наклон – 51.6°
- Разпереност на слънчевите батерии – 17 m
- Площ на слънчевите панели – 51 m²
- Брой слънчеви панели – 3
- Електрическа наличност – 4.5 kW
- Снабдителни кораби – „Союз Т“, „Прогрес“, ТСК (космически кораб)
- Скачваща система „Игла“ или ръчно
- Брой скачващи възли – 2
- Пилотирани мисии – 12
- Непилотирани мисии – 15
- Основни (дълговременни) мисии – 6
- Брой главни двигатели – 2
- Тяга на основния двигател – (всеки) по 300 kg (2.9 kN)
За времето на експлоатация на станцията „Салют-7“ са работили 6 основни екипажа и 5 посетителски експедиции. В състава на посетителски експедицие влизали: първите космонавти на Франция и Индия. Всичко на станцията са работили: 21 космонавта, три космонавта по два пъти и един три.
Към станцията са летели 11 пилотирани кораби „Союз Т“, 12 товарни кораба „Прогрес“ и 3 товарни кораба серия ТСК под името „Космос“.
Продължителността на най-дългите експедиции на станцията „Салют-7“: са 211 и 237 денонощия.
От станцията „Салют-7“ са осъществени 13 излизания в открития космос, с обща продължителност 48 часа 33 минути.
Особености на полета
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/Salyut_7_and_Cosmos_1686_drawing.png/640px-Salyut_7_and_Cosmos_1686_drawing.png)
ТСК-4 („Космос-1686“) е изстрелян на 27 септември 1985 г., скачен за станцията на 2 октомври 1985 г. С помощта на своите двигатели орбитата на станцията е качена на височина 495 км.
Модулът служил и като „камион“, доставяйки на борда и около 4322 кг материали и специално оборудване – агрегати на системите за обезпечаване на газовия състав и жизненото обезпечаване, контейнери с храна, вода, дрехи, резервни батерии, кабели, бордова документация, научна апаратура, включително подвижната ферма „Маяк“.
В резервоарите на ТСК имало 1550 кг гориво за поддържане орбитата на станцията „Салют-7“, нейната ориентация и стабилизация. Всички тези функции след скачването на „Космос-1686“ се прехвърлят на модула. Значителен принос модулът има и в системата на електрозахранване, които предава на „Салют-7“ (1.1 кВт електроенергия).
Но най-важното е научното оборудване с маса 1255 кг. Апаратурата е предназначена за провеждане на повече от 200 експеримента. Военно-приложния оптически комплекс „Пион-К“ с лазерно-електронен телескоп (разработен от КБ „Фотон“ КОМО) е предназначен за оптически наблюдения с висока резолюция, а също така за изпълнение на програмата „Октант“ в интерес на системите за контрол на космическото пространство и противоракетната отбрана. Планирани са за наблюдение на различни обекти на Земята (експеримент „Повърхност“), на повърхността на океана („Зебра“) и летящи обекти в атмосферата („Обвивка“).
За провеждане на военно-приложни изследвания на спектралните характеристики на радиационния фон на Земята в инфрачервения диапазон е предназначен масрадиоспектрометър на Фурие МРСФ-ИК. Специални ъглови отражатели, които е трябвало да се изстрелват от модула, при работа заедно с „Пион-К“ служили за отработка на методите за контрол на космическото пространство и противоракетната отбрана.
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/1983_CPA_5386.jpg/320px-1983_CPA_5386.jpg)
За провеждане на „граждански“ експерименти на ТКС-М имало следната научна апаратура:
- Радиометър „Озон“ – разработен е от Ленинградския държавен университет и КБ „Интеграл“. Предназначен е за изследване на слънчевата радиация и концентрация на озона на височина 15 – 70 км.
- Спектрометър „Фаза“ (разработен от ЦАФА АН ЕССР), служи за изучаване на сребристите облаци (измерване на спектралните характеристики на аерозолите в атмосферата).
- Апаратура „Севан“ (разработка на НИИ по физика на кондензираната материя в Ереванския държавен университет) – за измерване на ядрения състав на космическите лъчи и леките частици с висока енергия.
- Инсталация „Канопус“ (НИИЯФ МГУ) – за изследване на параметрите на пространството и тяхната стандартизация.
- Прибор „Нега“ (ИКИ АН на СССР) – за откриване на неутрони и гама-лъчи.
- Апаратура ИТС 7 – служи за изследване на звездите и Слънцето в инфрачервения диапазон (разработчик ФИАН СССР).
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/1983_CPA_5375_%281%29.jpg/640px-1983_CPA_5375_%281%29.jpg)
Следва да се отбележи, че в резултат на заболяване на командира на основната експедиция „Союз Т-14“ Владимир Васютин, и последвалото извънпланово предсрочно прекратяване програмата на полета както на работата със специалното оборудване, инсталирано на ТСК, така и на планираната посетителска експедиция на напълно женския екипаж, начело със Светлана Савицка.
След това в плана на медицинските изследвания на космонавтите включва анализ, наречен „проба Васютин“.
Работата с „Пион-К“ е завършена по време на следващата експедиция на Леонид Кизим-Владимир Соловьов.
Екипажи на станцията
Eкспедиция | Екипаж | Дата на старта | Излитане с | Дата на кацане | Кацане с | Продължителност (дни) |
---|---|---|---|---|---|---|
Салют 7 – EO-1 | Анатолий Березовой, Валентин Лебедев |
13 май 1982 09:58:05 UTC |
Союз Т-5 | 10 декември 1982 19:02:36 UTC |
Союз Т-7 | 211.38 |
Салют 7 – EP-1 | Владимир Джанибеков, Александър Иванченков, Жан-Лу Кретиен – Франция |
24 юни 1982 16:29:48 UTC |
Союз Т-6 | 2 юли 1982 14:20:40 UTC |
Союз Т-6 | 7.91 |
Салют 7 – EP-2 | Леонид Попов, Александър Серебров, Светлана Савицкая |
19 август 1982 17:11:52 UTC |
Союз Т-7 | 27 август 1982 15:04:16 UTC |
Союз Т-5 | 7.91 |
Салют 7 – EO-2 | Владимир Ляхов, Александър Александров |
27 юни 1983 09:12:00 UTC |
Союз Т-9 | 23 ноември 1983 19:58:00 UTC |
Союз Т-9 | 149.45 |
Салют 7 – EO-3 | Леонид Кизим, Владимир Соловьов, Олег Атков |
8 февруари 1984 12:07:26 UTC |
Союз Т-10 | 2 октомври 1984 10:57:00 UTC |
Союз Т-11 | 236.95 |
Салют 7 – EP-3 | Юрий Малишев, Генадий Стрекалов, Ракеш Шарма – Индия |
3 април 1984 13:08:00 UTC |
Союз Т-11 | 11 април 1984 10:48:48 UTC |
Союз Т-10 | 7.90 |
Салют 7 – EP-4 | Владимир Джанибеков, Светлана Савицкая, Игор Волк |
17 юли 1984 17:40:54 UTC |
Союз Т-12 | 29 юли 1984 12:55:30 UTC |
Союз Т-12 | 11.80 |
Салют 7 – EO-4-1a | Виктор Савиних | 6 юни 1985 06:39:52 UTC |
Союз Т-13 | 21 ноември 1985 10:31:00 UTC |
Союз Т-14 | 168.16 |
Салют 7 – EO-4-1b | Владимир Джанибеков | 6 юни 1985 06:39:52 UTC |
Союз Т-13 | 26 септември 1985 09:51:58 UTC |
Союз Т-13 | 112.13 |
Салют 7 – EP-5 | Георгий Гречко | 17 септември 1985 12:38:52 UTC |
Союз Т-14 | 26 септември 1985 09:51:58 UTC |
Союз Т-13 | 8.88 |
Салют 7 – EO-4-2 | Владимир Васютин, Aлександър Волков |
17 септември 1985 12:38:52 UTC |
Союз Т-14 | 21 ноември 1985 10:31:00 UTC |
Союз Т-14 | 64.91 |
Салют 7 – EO-5 | Леонид Кизим, Владимир Соловьов |
13 март 1986 12:33:09 UTC |
Союз Т-15 | 16 юли 1986 12:34:05 UTC |
Союз Т-15 | 125.00 50 on S7 |
Космически разходки
Космически кораб | космонавти | Начало – UTC | Край – UTC | Продължителност | Бележки |
---|---|---|---|---|---|
Салют 7 – PE-1 – EVA 1 | Лебедев и Березовой | 30 юли 1982, 02:39 |
30 юли 1982, 05:12 |
2 ч, 33 мин | Експерименти |
Салют 7 – PE-2 – EVA 1 | Ляхов и Александров | 1 ноември 1983, 04:47 |
1 ноември 1983, 07:36 |
2 ч, 50 мин | Добавяне на слънчева батерия |
Салют 7 – PE-2 – EVA 2 | Ляхов и Aлекандров | 3 ноември 1983, 03:47 |
3 ноември 1983, 06:62 |
2 ч, 55 мин | Добавяне на слънчева батерия |
Салют 7 – PE-3 – EVA 1 | Кизим и Соловьов | 23 април 1984, 04:31 |
23 април 1984, 08:46 |
4 ч, 20 мин | Ремонт |
Салют 7 – PE-3 – EVA 2 | Kизим и Соловьов | 26 април 1984, 02:40 |
26 април 1984, 07:40 |
4 ч, 56 мин | Ремонт |
Салют 7 – PE-3 – EVA 3 | Кизим и Соловьов | 29 април 1984, 01:35 |
29 април 1984, 04:20 |
2 ч, 45 мин | Ремонт |
Салют 7 – PE-3 – EVA 4 | Kизим и Соловьов | 3 май 1984, 23:15 |
4 май 1984, 02:00 |
2 ч, 45 мин | Ремонт |
Салют 7 – PE-3 – EVA 5 | Kизим и Соловьов | 18 май 1984, 17:52 |
18 май 1984, 20:57 |
3 ч, 05 мин | Добавяне на слънчева инсталация |
Салют 7 – VE-4 – EVA 1 | Савицкая и Джанибеков | 25 юли 1984, 14:55 |
25 юли 1984, 18:29 |
3 ч, 35 мин | Първа жена в открития космос |
Салют 7 – PE-3 – EVA 6 | Kизим и Соловьов | 8 август 1984, 08:46 |
8 август 1984, 13:46 |
5 ч, 00 мин | Ремонт |
Салют 7 – PE-4 – EVA 1 | Джанибеков и Савиних | 2 август 1985, 07:15 |
2 август 1985, 12:15 |
5 ч, 00 мин | Увеличена площ на слънчевите панели |
Салют 7 – PE-6 – EVA 1 | Kизим и Соловьов | 28 май 1986, 05:43 |
28 май 1986, 09:33 |
3 ч, 50 мин | Прибиране на образци от космоса |
Салют 7 – PE-6 – EVA 2 | Kизим и Соловьов | 31 май 1986, 04:57 |
31 май 1986, 09:57 |
5 ч, 00 мин | Пробни връзки |
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bd/1984_CPA_5522.jpg/640px-1984_CPA_5522.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/1985_CPA_5645_%281%29.jpg/640px-1985_CPA_5645_%281%29.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3a/1985_CPA_5654.jpg/320px-1985_CPA_5654.jpg)
Товарни кораби
Изпълнени са общо 14 безпилотни полета към станцията (12 полета на космическия кораб „Прогрес“ и 2 от серията „Космос“. Освен снабдяване, техните двигатели са използвани за коригиране на орбитата на станцията.
Космически кораб | Ден на скачване | Ден на откачване |
---|---|---|
Прогрес 13 | 25 май 1982 | 4 юни 1982 |
Прогрес 14 | 14 юли 1982 | 11 август 1982 |
Прогрес 15 | 20 септември 1982 | 14 октомври 1982 |
Прогрес 16 | 2 ноември 1982 | 13 декември 1982 |
Космос 1443 | 10 март 1983 | 14 август 1983 |
Прогрес 17 | 18 август 1983 | 17 септември 1983 |
Прогрес 18 | 22 октомври 1983 | 13 ноември 1983 |
Прогрес 19 | 23 февруари 1984 | 31 март 1984 |
Прогрес 20 | 17 април 1984 | 6 май 1984 |
Прогрес 21 | 10 май 1984 | 26 май 1984 |
Прогрес 22 | 30 май 1984 | 15 юли 1984 |
Прогрес 23 | 16 юли 1984 | 26 август 1984 |
Прогрес 24 | 23 юни 1985 | 15 юли 1985 |
Космос 1686 | 2 октомври 1985 | 8 февруари 1991 (заедно със станцията) |
Източници
Външни препратки
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.