From Wikipedia, the free encyclopedia
Киву (на английски и на френски: Kivu) е едно от Големите африкански езера. Разположено е на границата между Демократична република Конго и Руанда, в Албертиновия рифт (западното разклонение на Източноафриканската рифтова система). Езерото се оттича чрез река Рузизи, която тече на юг към езерото Танганика. Открито е през май 1894 от германския изследовател на Африка Густав Адолф фон Гьотцен.
Киву Kivu | |
— езеро — | |
![]() Град Гома на брега на Киву. | |
Местоположение | ![]() ![]() |
---|---|
Отток | Рузизи → ез. Танганика → Лукуга → Луалаба (Конго) → Атлантически океан |
Дължина | 89 km |
Ширина | 48 km |
Площ | 2700 km2 |
Дълбочина | 240 m (средна) 480 m (макс.) |
Воден обем | 500 km3 |
Надм. височина | 1460 m |
Водосб. басейн | 7000 km2 |
Острови | Иджуи |
Населени места | Гома, Букаву, Кибуе, Сиангугу |
Киву в Общомедия |
Дължината на езерото е 89 km, а максималната му широчина – 50 km.[1] Неправилната му форма прави точното измерване на площта му трудоемка задача. Направените оценки сочат, че общата му площ е около 2700 km2, което го нарежда на осмо място по големина в Африка.[2] Повърхността на езерото се намира на 1460 m надморска височина. Максималната му дълбочина е 475 m, докато средната му дълбочина е 220 m. Това го прави деветото най-дълбоко езеро в света по средна дълбочина.[1]
Езерото е разположено в рифтова долина, която бавно се разтегля, причинявайки вулканична активност в района. В самото езеро е разположен големия остров Иджуи, част от националния парк Вирунга. Сред населените места, разположени по брега му, са Букаву и Гома в Конго и Кибуе, Сиангугу и Гисени в Руанда.
Има вероятност Киву да претърпи изригване на вредни газове на всеки 1000 години.[1] Около него геолозите са намерили доказателства за масови локални измирания на всеки хиляда години, които вероятно са били причинени от обгазяване. Задействащият механизъм за изпускането на газ вероятно е вулканичната активност. Химичният състав на газа под езерото включва метан и въглероден диоксид, които се образуват вследствие взаимодействие на езерните води с вулкан.[3] Количеството метан е около 65 km3, а количеството въглероден диоксид е около 256 km3. Нивото на pH на водата е около 8,6.[3] Евентуалното изпускане на тези газове от езерото би застрашило живота на около 2 милиона души, живеещи около езерото.
Учените допускат, че достатъчно вулканично взаимодействие с водите на дъното на езерото би нагряло водата, което да накара метана да изригне експлозивно от водата и с това да се изпусне и въглеродния диоксид.[4][5] Впоследствие въглеродният диоксид би задушил голям брой хора в басейна на езерото. При изригването съществува и вероятност да се образува локално цунами.[6][7][8]
Големите запаси на метан под езерото са в процес на мащабно усвояване от британска компания. Очаква се до 2021 г. да започне произвеждането на енергия от метановите залежи.
Разнообразието на рибни видове в Киву е относително малко, с 28 описани вида, от които четири са интродуцирани.[9] Местни видове са нилска тилапия, Raiamas moorii, Barbus altianalis, Barbus apleurogramma, Barbus pellegrini, Enteromius kerstenii, Clarias gariepinus и 15 ендемични вида от рода Haplochromis.[9] Интродуцираните видове са Oreochromis macrochir, Oreochromis leucostictus, Coptodon rendalli и Limnothrissa miodon.[9]
Експлоатационният запас от Limnothrissa miodon в езерото е оценен на 2000 – 4000 тона годишно.[10] Рибата е внесена в Киву през 1959 г. от белгиец.
Първото подробно изследване на фитопланктона в езерото е публикувано през 2006 г.[11] Кремъчните водорасли са преобладаващата група организми в езерото, особено по време на сухи периоди.
В езерото се срещат четири вида сладководни раци, от които два са ендемични.[12]