From Wikipedia, the free encyclopedia
Донските казаци (на руски: Донски́е казаки́) са най-многочислената група казаци в Руската империя. Историческото название на донските казаци е свързано с едноименната река Дон. Обитавали са територията на днешната Ростовска област, части от Волгоградска, Луганска, Воронежка и Донецка област на Русия и Украйна, както и на руската република Калмикия.
Предводителят им носи титлата атаман.
Донските казаци активно участват в руската колонизация на Сибир.
През 1786 – 1920 година основната територия на донските казаци образува самостоятелна административна единица - Област на Донската войска, чийто център от 1806 година е град Новочеркаск.
След Октомврийската революция участват в борбата срещу болшевиките, поради което са подложени на репресии.