From Wikipedia, the free encyclopedia
„Волфшанце“ (на немски: Wolfsschanze, „Вълчата бърлога“ или „Вълчото леговище“) е команден пункт за Източния фронт на германското командване по време на Втората световна война. Използван е от 21 юни 1941 до 20 ноември 1944 година, като тук германският фюрер Адолф Хитлер прекарва повече от 800 дни, т.е. половината от войната. „Волфшанце“ е разположен в Източна Прусия, край днешния полски град Кентшин.
Волфсшанце Wolfsschanze | |
![]() Един от входовете на най-големия бункер в наши дни | |
![]() | |
Вид | бункер |
---|---|
Местоположение | Кентшин, Полша |
Конструкция | стоманобетон |
Изпълнител | Хохтиф Организация „Тот“ |
Изграждане | 1941 г. |
Състояние | полуразрушен |
Волфсшанце в Общомедия |
Главното командване на фюрера „Волфшанце“ е комплекс от повече от 80 бункера и укрепени сгради в средата на гъста гора, разположен на защитена територия от 250 хектара. Нуждите на комплекса са били осигурявани чрез близкото летище Виламово и железопътната гара. Той е бил свързан с Берлин чрез директен телефонен кабел.
Строителството на командния пункт Изграждането на курса, извършено от организацията „Тод“, започва през 1940 г. и продължава фактически до 1944 г. Местоположението му (сред Мазурските езера и блата) първоначално се избира, като се има предвид относителната близост до съветската граница, отдалечеността от големите селища и недостъпността. [1]
Територията на командния пункт е била заобиколена от няколко пръстена от прегради с бодлива тел, минни полета, наблюдателни кули, картечни и зенитни позиции. За да се избегне откриването във въздуха, са били използвани модели на дървета и камуфлажни мрежи. Но точната позиция на „Волфшанце“ е била известна на съветското разузнаване още през октомври 1942 година.
Командният пункт е имал около 200 сгради, които са приютявали около 2000 души, адютанти, гвардейци от SS, маршал Херман Гьоринг, фелдмаршал Вилхелм Кайтел и личния лекар на диктатора. В района има различни военни и цивилни сгради от бетон и тухли, включително кино и две казина. Там е имало и няколко дървени бараки.
Генералният щаб, който е бил скрит в сърцето на гора, заобиколена от езера и от блата в бившата Източна Прусия, е най-големият от 10-те бункера, използвани от Хитлер. Стените на бункера на Хитлер са били с дебелина 6 м, а таванът – с дебелина 8 м. Оттук се командва нападението над Съветския съюз. Фюрерът отива във „Вълчата бърлога“ 2 дни преди атаката. „Волфшанце“ е било идеалното място за командване на войната срещу СССР.
Във „Вълчата бърлога“ са се родили идеите за изтребването на евреите, лагерите на смъртта, и решението да не взимат пленници от Варшавското въстание през 1944 г., след потушаването му бъде изравнена със земята полската столица, след които са убити 250 000 поляци и над 5,5 милиона евреи. Тук Хитлер е посрещал гости, съюзници на нацистка Германия, като италианския диктатор Бенито Мусолини, който е идвал на това място 3 пъти, Пиер Лавал – водач на Вишисткия режим във Франция, българският цар Борис III през август 1943 г., когато отказва да изпрати войски на източния фронт срещу СССР и няколко дни след това внезапно умира при загадъчни обстоятелства. [2]
На 20 юли 1944 г. тук е извършен 43-тият неуспешен опит за покушение над Хитлер в сградата, обозначена с номер 6 на картата. Клаус Шенк граф фон Щауфенберг поставя на масата до Хитлер чанта с взрив, но след като напуска помещението, немски офицер премества чантата под масата, за да не му закрива картата. Масивната дъбова маса предпазва Хитлер от силната детонация. [2]
Както посочва британският писател Антъни Бийвор в книгата си „Падането на Берлин“, Хитлер напуска щаба на „Вълчата бърлога“ при приближаването на Червената армия на 10 ноември 1944 г., като заминава за Берлин, където правят операция на гърлото му. На 10 декември той се премества в друг секретен команден пункт, разположен в гориста местност близо до Зигенберг, на по-малко от 40 километра от Франкфурт на Майн. Кодовото му име е „Орлово гнездо“ (Адлерхорст).
През зимата на 1945 г. Червената армия напредва до Ангург (сега Węgorzewo), на 15 км от централата. „Волфшанце“ е изоставен от германските войски. На 25 януари 1945 г. силно укрепеният щаб е взривен от германски сапьори, които използват около 10 т експлозиви за всеки един от бункерите.
След войната полската армия почиства германските минни полета около комплекса в две фази от 1945 до 1956 година. От там са махнати 54 000 мини.
Днес „Волфшанце“ е музей, който работи целогодишно. Останали са огромни блокове железобетон, обрасли с дива растителност. Филмите за Хитлер и за покушението срещу него привличат още повече туристи. На територията на комплекса има паметник на заговорниците от 20 юли. Обектът е ръководен от частна фирма с полско и австрийско капиталово участие. Посещава се годишно от 200 000 туристи, главно германци. [1]
През 1919 г. е взето решение да се реставрира помещение № 6 с военните карти в бившия нацистки бункер – мястото, на което на 20 юли 1944 г. Клаус фон Щауфенберг прави неуспешен опит за покушение срещу Хитлер. Фигури с човешки ръст, изобразяващи Хитлер и останалите присъстващи, ще възстановят обстановката. [2]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.