From Wikipedia, the free encyclopedia
Арес (на старогръцки: Άρης) в древногръцката митология е бог на войната. Син е на Зевс и Хера (в някои митове - само на Хера).
Римският му еквивалент е бог Марс, който в първоначалния си вариант се доближава вероятно повече до богове, като Хермес, Дионис и Зевс. За самия Арес има сведения указващи, че отначало е бил не толкова гръцко, колкото тракийско божество. Софокъл го нарича „роден в Тракия“.[1] Следи за тракийския му произход се виждат в Одисеята на Омир[2] и при Овидий[3]. Първоначално се приема, че Хера зачева Арес без участието на Зевс, от докосване на вълшебно цвете, дадено ѝ от нимфата Хлорида.[4] В олимпийската митология Арес вече се приема като син на Зевс и Хера,[5] но самият Зевс толкова ненавижда Арес, че казва, че ако не е негов син, би го заточил в Тартар. Всъщност с изключение на богинята на любовта Афродита, Арес е изобразяван мразен от всички Олимпийски богове.
Атрибутите, с които е изобразяван, са горяща факла и копие. Свещените му животни са лешоядът и кучето. Негови постоянни спътници са боговете на страха и ужаса Фобос и Деймос (негови синове) и Ерида, богиня на раздора, както и Енио (вдъхновителка на яростта, може би явяваща се първообразът на Граите) - олицетворения на разни зловещи страни на войната. Арес влиза в битките тежко снаряжен, карайки колесница, управлявана от неговите синове Фобос и Деймос.
Въобще в класическия си образ, Арес олицетворява физическия, насилствения и неопитомен аспект на войната - олицетворение на чистата жестокост и кръвожадност, с което се различава от другото най-популярно в гръко-римския свят военно божество, богинята Атина (Минерва), дъщеря на Зевс (или на Зевс и Метида), въплъщение повече на предводителството, военната стратегия, гениалността и доблестта и други военни и граждански добродетели. Принасят му жертви при военни победи, но по принцип не и преди самата битка - тогава жертоприношенията са за Атина.
Макар застъпен в поезията и митовете на древните гърци, Арес рядко е обект на култ и дори тогава е обикновено е почитан заедно с други богове (например има общ храм на Арес и Афродита в Тива, Беотия). Представата на древните хора за Арес/Марс е отразена в някои от техните произведения. До наши дни са оцелели античните статуи „Арес Боргезе“ и „Арес Лудовизи“ по римски копия. Арес е изобразен в сцени от гигантомахията по източния фриз на Партенона.
Арес е любим на богинята Афродита[6], представян и като неин съпруг (въпреки че по-популярният й образ е на жена на бога-занаятчия Хефест)[7]. Тяхната любов и нарушаването на клетвата за съпружеска вярност от страна на Афродита, често се споменава в античната митология. Сюжетът за любовта им се среща и в няколко фрески от Помпей. През Ренесанса тази тема също е застъпена – има картини на Ботичели, Пиеро ди Козимо, Тинторето, Веронезе, Караваджо, Рубенс и др.). Деца от техния съюз са близнаците Ерос и Антерос[8], Деймос („ужас“), Фобос („страх“) и съпругата на героя Кадъм, богинята Хармония[9], родоначалничка от баща си на амазонките – жените-войни, а от мъжа си - на владетелите на Беотийска Тива, и майка на Илирий, епоним на илирите.
Редом с победите си, богът на войната има и някои поражения. В течение на 13 месеца (лунна година) Арес е заточен в медна амфора,[10] или в глинен съд[11], или дори - зазидан жив от пленилите го великани Алоади. В битката за Пилос богът е ранен от героя Херакъл[12] и пак от него при друг случай - когато убива сина му Кикън.[13] Арес участва в Троянската война на страната на троянците и е победен от Атина. Понякога Арес е изобразяван с окови, сложени му от Ерос или Афродита, като символ на победата на любовта над войнствеността. Друг известен (и донейде подобен) сюжет е „Арес и Афродита, хванати заедно от Хефест“ - той ги улавя в момент на прелюбодеяние и мята отгоре им тънка, но много здрава рибарска мрежа. По него има творби на Рембранд, Тинторето.
Неговата необузданост се проявява и у децата му, които имат жесток характер, в което особено се отличават, според митологията, Мелеагър, Аскалаф и Иалмен, Флегий, Еномай, Диомед, амазонките.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.