From Wikipedia, the free encyclopedia
Аржентинската Примера дивисион (на испански: Primera División de Argentina) е най-високото стъпало в аржентинския клубен футбол. Провеждането на шампионата се организира от Аржентинската футболна асоциация.
Примера Дивисион |
---|
Основана |
1893 Професионална от 1931 |
Държава |
![]() |
Изпадане във |
Примера Б Насионал |
Отбори |
20 |
Квалификация за южноамерикански клубни турнири |
Копа Либертадорес Копа Судамерикана |
Настоящ шампион (К 2022) |
Бока Хуниорс |
Рекордьор по титли |
Ривър Плейт (37) |
Официален сайт |
www.afa.org.ar |
В Примера дивисион участват 20 отбора, които играят всеки срещу всеки при разменено гостуване, като всеки отбор изиграва общо 38 мача. Двата полусезона са разделени на два отделни турнира, Апертура и Клаусура, като всеки от тях излъчва по един шампион на страната. Апертура се състои в периода август – декември, а Клаусура – от февруари до юни. По тази система се играе от 1990 г. Отборите се класират според: 1. точки, 2. голова разлика, 3. отбелязани голове, 4., 5. и 6. – точки, голова разлика и отбелязани голове в мачовете между двата или повече отбора с равни показатели. Тези правила не се отнасят до определянето на шампиона – при еднакъв сбор точки двата или повече отбора, делящи първото място трябва да изиграят финален плейоф на неутрален терен не по-късно от 72 часа след приключване на шампионата.
Изпадането от Примера дивисион става по сложна и объркваща незапознатите с нея система, включваща средните показатели на отборите за последните три години, наречена промедиос. Тя е въведена през 1983 г., когато е направено класиране на изпадащите отбори, включващо средните показатели за изминалите два сезона.[1] Според критиците на тази система тя е въведена, за да предпази от изпадане големите и богатите отбори след слаб сезон, като доказателство за това е моментът на въвеждането ѝ – две години след първото в историята изпадане на отбор от „голямата петица“, в случая Сан Лоренцо, и в сезона, в който по старите правила би изпаднал Ривър Плейт.[2] Системата променидос е следната: в края на всяка година се прави таблица с класиране на отборите според представянето им в последните три години, като сборът от спечелените от тях точки се дели на изиграните мачове (при новаци в елита се гледат съответно последните два или настоящият сезон). Директно отпадат последните два отбора в това класиране, а плейоф за място в елита (или т.нар. плейаут) играят седемнадесетият срещу четвъртия в Примера Б Насионал и осемнадесетият срещу третият в Примера Б, като при равенство в първия мач и реванша в елита остава отборът от по-горна дивизия.
Системата може да бъде обяснена нагледно с примера на считаното за невъзможно изпадане на Ривър Плейт след сезон 2010/2011.[3] Дъното на тригодишното класиране изглежда по следния начин:
|
Директно изпада отбора на Килмес. Химнасия и Есгрима и Уракан имат еднакъв коефициент и в директен сблъсък трябва да определят кой ще е отпадне директно заедно с Килмес и кой ще участва на плейаутите. Химнасия и Есгрема побеждава с 2:0 - Уракан отпада директно. Химнасия и Есгрима играе плейаут с третия в Примера Б Сан Мартин, който губи с общ резултат 1:2 и също отпада. Ако в последния си мач от Клаусура 2011 Ривър Плейт беше постигнал победа срещу Ланус, щеше да има равен коефициент с Тигре и Олимпо и трите отбора щяха да играят троен бараж, за да определят кои два от тях ще избегнат плейаута срещу четвъртия в Примера Б Белграно. Тъй като Ривър Плейт губи от Ланус, отборът остава с по-нисък коефициент и еднолично на седемнадесето място. В плейаута Ривър Плейт губи в първия мач с 2:0, а реванша завършва наравно 1:1, така че в елита отива Белграно, а Ривър Плейт отпада. Ако Ривър обаче бяха победили на реванша с 2:0, то нямаше да се играят продължения, да се изпълняват дузпи или да се играе трети мач, а Ривър Плейт щеше да остане в елита като отборът на плейаута от по-висока дивизия в сравнение с Белграно.
С тази система с две класирания – за моментното класиране в първенството и за изпадане, може да се стигне до куриозни и неразбираеми за незапознатите ситуации, като например следната от турнира Клаусура през 2011 г.: На 20 март 2011 г. Олимпо побеждава Бока Хуниорс и излиза начело на класирането в Клаусура. В същото време тази победа помага на Олимпо да вдигне тригодишния си коефициент и да се измъкне от зоната на застрашените от изпадане за първи път от седем месеца. Любопитно, но факт – Олимпо едновременно води в класирането с една точка и е една точка над зоната на изпадащите.[4]
Аржентина има право да излъчи пет участника в турнира Копа Либертадорес. Определянето става по следния начин – шампионите на Апуртура и Клаусура за предходната година, двата отбора с най-голям сбор точки от Апертура и Клаусура за предходната година и най-добре представилият се отбор в турнира Копа Судамерикана за предходната година. Носителят на Копа Либертадорес се класира автоматично за следващия турнир, като съответния сезон аржентинските участници са с един повече. Отбори, участващи в плейофите за оставане в Примера дивисион, нямат право да участват в турнира, дори ако мястото в класирането им го позволява.
През годините участниците са определяни по различен начин:
|
Откакто съществува турнирът Копа Судамерикана – 2002 г., Аржентина има право на шест участника. До 2009 г. Ривър Плейт и Бока Хуниорс получават покани от организаторите и участват без значение от класирането им в аржентинското първенство. Останалите четири отбора са отборите с най-много точки от комбинираното класиране от Апертура и Клаусура, без значение дали някой от тях по този критерий се класира и за Копа Либертадорес. От 2010 г. шестте отбора с най-добри показатели от общото класиране получават право на участие. Също като при Копа Либертадорес носителят на купата се класира автоматично за следващото издание, като в този случай Аржентина излъчва седем участника; също така отбор, участващ в плейоф за оставане в елита, губи правото си участие в турнира.
Аматьорската ера в аржентинския футбол продължава от 1891 до 1931 г. Първото футболно първенство извън Обединеното кралство[6] се провежда в Аржентина през 1891 г. и е доминирано от отбори, съставени от британски изселници. То се състои от пет отбора, които играят по два мача един срещу друг, за победители са обявени двата отбора, завършили с равен брой точки на върха, но плейофен мач определя медалите да останат при Сейнт Ейндрюс. Това първенство е признато от ФИФА, но не и от Аржентинската футболна асоциация. Първото признато от АФА първенство се провежда по същия формат през 1893 г. Постепенно поплярността на играта сред местните жители започва да расте и това води до отслабване на британската доминация. Алумни Атлетик допринася за това, печелейки десет титли – рекорд в аматьорската ера.
В този период има множество различни дивизии и на моменти дори едновременно две първи дивизии, организирани от конкурентни асоциации, като признати от ФИФА са само тези, организирани от АФА. Въпреки че аматьорската лига просъществува до 1934 г., краят на аматьорската ера идва през 1931 г., когато 18 отбора се отцепват и сформират професинално първенство. Това са Атланта, Архентинос Хуниорс, Бока Хуниорс, Велес Сарсфийлд, Естудиантес, Индепендиенте, Килмес, Ланус, Платенсе, Расинг Клуб, Ривър Плейт, Сан Лоренцо, Талерес, Тигре, Уракан, Феро Карил Оесте, Химнасия и Есгрима и Чакарита Хуниорс.
Най-успешният отбор от аматьорската ера, оцелял и до днес, е Расинг Клуб с девет титли, включително седем поредни между 1913 и 1919 г.
В ранните години на професионалния футбол в Аржентина първенството се състои от един шампионат годишно с мачове всеки срещу всеки на разменено гостуване. Шампион е отборът с най-много точки в края на сезона, като единственото изключение е през 1936 г., когато шампионатът е разделен на две – Копа де Онор и Копа Кампеонато и съответните първенци играят плейоф за определяне на шампиона. Тази система на провеждане на шампионата трае до 1966 г. Доминират отборите от голямата петица – Бока Хуниорс, Индепендиенте, Расинг Клуб, Ривър Плейт и Сан Лоренцо. Те си поделят всичките 36 шампионски титли за периода. По-сериозна конкуренция „отвън“ идва едва през 1951 г., когато Банфийлд завършва на върха с равен брой точки с Расинг Клуб, но губи титлата в плейофните мачове. Велес Сарсфийлд и Ланус са другите два отбора, стигнали по веднъж до сребърните медали.
Старата система е заменена през 1967 г., когато първенството започва да се провежда в два турнира годишно, като и двата излъчват отделни шампиони. Метрополитано се провежда през първата част на годината и в него участват само отбори, участвали в шампионата по предходната система. Насионал се състои във втората част на годината и в него право на участие имат и отбори от регионалните първенства. Промяната води до революция в аржентинския футбол, защото позволява на по-малки отбори като Велес Сарсфийлд и Естудиантес да разбият доминацията на отборите от голямата петица.
През годините форматът на провеждане се променя неколкократно. През първите три години Метрополитано се състои от две групи с 11 отбора, които играят по два мача помежду си, като двата най-добри отбора от всяка играят полуфинали и финал за определяне на шампиона. Първите шест отбора от всяка група плюс още четири от регионалните турнири играят по един мач помежду си в турнира Насионал, а за шампион се определя отборът с най-много събрани точки. Междувременно седмият и осмият от всяка група, заедно с още четири отбора от регионалните турнири, играят турнира Промосионал при формат по два мача всеки срещу всеки. Последните три отбора от всяка група и четири отбора от втора дивизия определят в турнира Рекласификаторио с по два мача всеки срещу всеки кои шест (заедно с дванадесетте, класирали се за Насионал и четирите, участвали в Промосионал) ще участват в Метрополитано следващата година. От 1969 г. Промосионал се превръща в Петит Промосионал и в него играят не участват отбори от регионалните дивизии.
През 1970 г. се извършва реформа в системата на провеждане на турнирите. Метрополитано приема формата на Насионал и става турнир с мачове всеки срещу всеки при разменено гостуване (с изключение на 1974, 1976 и 1979 г., когато е със стария формат), а Насионал се провежда в две, а по-късно четири и осем групи, и директни елиминации. От 1971 г. (с изключение на 1972 г.) Метрополитано и Насионал стават два независими един от друг турнира и участниците в Насионал не се определят според класирането в Метрополитано. Също така отпадат турнирите Рекласификаторио и Петит Промосионал. От 1982 г. последователността на турнирите се сменя и Насионал се играе преди Метрополитано.
Форматът на провеждане на Метрополитано (вляво) и Насионал (дясно):
|
|
След изиграването на турнира Насионал през 1985 г. в сила влиза система на провеждане на първенството, наподобяваща тази в европейските държави. Това става по съвет на тогавашния треньор на националния отбор Карлос Билардо. Дотогава, както във всички първенства на държави от южното полукълбо, футболният сезон се провежда в рамките на една календарна година. Аржентина е първата такава страна, която въвежда сезон, започващ във втората половина на годината и завършващ в първата половина на следващата. Другата промяна е връщането на първоначалния формат, състоящ се от един турнир с по два мача всеки срещу всеки при разменено гостуване. През сезон 1988/1989 е въведено ново правило за разпределение на точките, което обаче е премахнато след края на първенството – за победа се дават три точки, а при равенство се изпълняват дузпи, като победителят взима две, а загубилият – една точка.
През 1991 г. форматът на провеждане е сменен отново. Както в повечето държави в Южна Америка, и в Аржентина са въведени турнирите Апертура и Клаусура. От европейския формат остава периодът на провеждане – Апертура открива сезона във втората половина на календарната година, а Клаусура го закрива в началото на следващата календарна година. При първото провеждане по тази система шампионът на страната е определен с финални мачове между първенците на Апертура и Клаусура. Нюелс Олд Бойс надделява над Ривър Плейт и това разбунва духовете в страната – Ривър Плейт е отборът с най-много победи и най-стабилна игра през целия сезон, а Нюелс Олд Бойс записват едва три победи в Апертура и завършват на 18 място от 20 отбора. Това в крайна сметка води до решение от този момент нататък победителите в двата турнира да бъдат обявявани за равнопоставени шампиони. През сезон 1995/1996 е сменено точкуването, като за победа вече се дават три точки вместо две. За сезон 2012/2013 са запланувани нови промени във формата – турнир с 36-те отбора от Примера дивисион и Примера Б Насионал и два от по-добни дивизии, но тези планове срещат неодобрението на феновете и медиите и в крайна сметка са отхвърлени.
|
Шампиони на първенства, признати от ФИФА:
|
|
Шампиони на първенства, непризнати от ФИФА:
|
|
Система на провеждане – два полусезона, всеки срещу всеки:
Система на провеждане – Турнири Метрополитано и Насионал:
|
|
Система на провеждане – европейски формат:
|
|
Система на провеждане – Турнири Арертура и Клаусура:
|
|
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.