From Wikipedia, the free encyclopedia
Панцир-С1 (Индекс ГРАУ – 96К6, на етапа на разработване има условното име „Тунгуска-3“,[6] според класификацията на НАТО – SA-22 Greyhound (от англ. — хрътка)) е руски самоходен зенитен ракетно-артилерийски комплекс (ЗРАК) с наземно и морско базиране.
„Панцирь-С1“ | |
![]() ![]() | |
Основни характеристики | |
Тип: | Зенитен ракетно-артилерийски комплекс |
Производител: | ![]() (гр. Тула) |
Състояние: | На въоръжение |
Години на експлоатация: | 2008 г. – понастоящем |
Екипаж: | 3 души |
Маса на комплекса: | до 30 тона (в зависимост от шасито) |
Време за разгръщане: | < 5 минути |
Време за реакция: | 4–6 с |
Боекомплект: | 12 ракети 57Э6, 1400 снаряда |
Характеристики на системата за локация | |
РЛС: | 1РС1-1 и 1РС2 |
Тип РЛС: | Двудиапазонна трикоординатна |
Тип антена: | ФАР |
Диапазон: | см/мм (канал за съпровождане) и см (канал за засичане)[1] |
Азимут на обзор (засичане/съпровождане): | (от 0 до 82)[2]/45 градуса (360 за сметка на механичното завъртане) |
Ъгъл на мястото на обзор (засичане/съпровождане): | (от 0 до 82)[2]/45 градуса |
Далечина (при ЕПР 2 м²) (засичане/съпровождане): | 36/30 км[3] |
Оптико-електронна система за съпровождение: | има |
Поле на обзор: | 1,8 × 2,7 градуса |
Режими: | автоматичен/ръчен |
Далечина: | 18 км |
Ракетно въоръжение (57Э6Е) | |
Тип: | двустепенна свръхзвукова твърдогоривна |
Насочване: | радиокомандно |
Скорост (максимална/средна на дистанция 18 км): | 1300/700 м/с[4] |
Максимална скорост на целта: | 1000 м/с |
Далечина до целта: | 1,2 км – 20 км |
Височина на целта: | 15 м – 15 км |
Дължина: | 3,2 м |
Калибър: | 170/90 мм[5] |
Маса (без/с ТПК): | 74,5/94 кг |
Тип на БЧ: | осколъчна, пръти |
Маса на БЧ: | 20 кг |
Маса на ВВ в БЧ: | 5,5 кг |
Артилерийско въоръжение (2А38М) | |
Тип: | двуцевен зенитен автомат |
Калибър: | 30 мм |
Ефективна максимална далечина на стрелбата: | 4 км |
Сумарна скорострелност: | 5000 изстрела/минута |
Живучест на ствола: | > 8000 изстрела |
Тип боеприпаси: | бронебойно-запалителни |
Начална скорост на снаряда: | 960 м/с |
Маса на патрона: | 842 г |
Маса на снаряда: | 389 г |
Изображения в Общомедия | |
Комплексът е разработен от ред структури на отбранително-промишления комплекс на СССР и Русия, начело с Конструкторското бюро по приборостроене. Предназначен е близко прикритие на граждански и военни обекти (в т.ч. комплексите на ПВО с голям радиус на действие) от всички съвременни и перспективни средства за въздушно нападение. Също може да осъществява защитата на отбранявания обект от наземни и надводни заплахи[7].
Работите по създаването на комплекса са завършени през 1994 г., за първи път той е демонстриран на МАКС-1995. От тогава комплексът е значително модернизиран, последната известна модификация е показана на МАКС-2007. На 16 ноември 2012 г. с разпореждане на Председателя на правителството на РФ Дмитрий Медведев ЗРПК „Панцирь-С1“ е приет на въоръжение във ВС на Русия[8].
През 2015 г. е приет на въоръжение новият комплекс „Панцирь-С2“ с подобрени характеристики.[9][10] През 2016 г. е завършена разработката на модификацията „Панцирь-СМ“, в която, за сметка на използването на ново разработена многофункционална станция за прицелване, далечината на поражение на целите е увеличена до 40 км.[11]
В разработката и производството на бойните и учебните средства на комплекса „Панцирь-С1“ са задействани следните структури:
„Панцирь-С1“ представлява зенитен ракетно-артилерийски комплекс с малък радиус на действие, разположен на верижно шаси, колесно шаси камион, ремарке или поставян стационарно. Управлението се води от двама или трима оператори. Противовъздушната отбрана се осъществява от автоматични оръдия и управляеми ракети с радиокомандно насочване с инфрачервено и радиолокационно проследяване. Комплексът е предназначен за защитата на малоразмерни обекти от средствата за въздушно нападение (както пилотируеми, така и безпилотни). Освен това комплексът е способен да води борба с лекобронирани наземни цели, а също и с жива сила на противника[20].
Особеността на комплекса „Панцирь-С1“ се състои в съвместяването на многоканална система на засичане и съпровождане на целите с ракетно-артилерийското въоръжение, създаващ плътна зона на прихващане на цели по височина (минимална) от 0 м и по далечина (минимална) от 200 м. Досегаемост по височина 15 км, по далечина 20 км[21], даже без външна поддръжка.
Времето за реакция на комплекса е 4 – 6 секунди; 1,5 секунди между пусковете на ракетите както и захващането на целите от системата.
Броя на едновременно обстрелваните цели в полето ±45° е четири[22]. В ±90° – две[22].
Максималната скорост на захват е равна на 10 цели в минута.
Минималната ЕПР за комплекса е 2 – 3 см²[23]. Това позволява да се фиксират малоразмерни разузнавателни БПЛА с близко действие.
През 2014 г. в рамките на учения е потвърдена възможността да се унищожи от комплекса, работещ в движение, цел със скорост 1000 м/с[24].
Модулният принцип позволява да се разполага системата на произволно шаси, в т.ч. на гъсеничен движител[20].
Според данните от известните договори, цената на един ЗРПК „Панцирь-С1“ при експортни доставки е 13,15 млн. щатски долара.[2] до 14,67[25]
Съществува по-проста и по-евтина версия на „Панцирь-С1“ за експорт, която съдържа само оптико-електронната система за управление на огъня.
До 6 машини от „Панцирь-С1“ могат съвместно да работят чрез цифрова мрежа за свръзка в различни режими.
3 локатора:
Системата за управление на огъня на комплекса „Панцирь-С1“ включва РЛС (на основа ФАР) за засичане и РЛС за съпровождане. Тези радари съпровождат както целите, така и ракетите земя-въздух, пускани от комплекса.
Радиолокационната станция 1РС1-1Е за откриване на целите с дм-диапазон е създадена в ВНИИРТ. За цели с ефективна площ на разсейване 2 м² далечината на откриване е равна на 32 – 36 км[30]. Максималната далечина на засичане е 80 км[31].
Освен радара, системата за управление на огъня също съдържа оптико-електронен комплекс с дълговълнов приемник на излъчванията (инфрачервен пеленгатор), а също осъществява цифрова обработка на сигналите и автоматично съпровождане на целите. Цялата система може да работи напълно автоматично.
РЛС 1РС2-Е „Шлем“. Основата на станцията е двудиапазонна РЛС (см+мм), осигуряваща работата на ЗРПК (в т.ч. и по време на движение) по широк вид цели – самолети, вертолети (в т.ч. намиращи се в режим на „висене“), дистанционно-пилотируеми летателни апарати (ДПЛА), високоточно оръжие, подвижни наземни обекти[32]. Локаторът в милиметровия диапазон осигурява откриване и поражение на цели с ЕПР 0,1 м² в обсег от 20 км.[33] Захватът на цел с ЕПР 2 м² се осигурява от РЛС на далечини до 30 км.[34] Максималната далечина е 36 км.[31]
ОЕС служи и за засичане на целите и за тяхното съпровождане и насочването на ракетите в оптическия и топлинния диапазон честоти. ОЕС съпровожда целта, използвайки ИЧ-диапазон 3 – 5 мкм, което осигурява многосезонно използване на ракетното въоръжение в оптическия режим на работа. Далечината на автосъпровождение (при далечина по метео условия 10 км) съставлява: за самолет F-16 – 17 – 26 км; за ПРР HARM – 13 – 15 км. Единствено ОЕС се използва за стрелба по морски и наземни цели[35].
Двете независими средства за насочване – радарът и оптико-електронната система – позволяват да се осъществява захвата на четири цели едновременно[36].
Времето за реакция на комплекса е 4 – 6 секунди. 1,5 секунди има между пусковете на ракетите както и за захващане на целите от системата, което е световен рекорд. Секторът за работа за ОЕС е от -5° до +82° по вертикала, с оглед на значителната физическа височина на разполагане на прицелния комплекс с ОЕС това разширява полето за ранно откриване на свръхнисковисочинни, морски и наземни цели.
За осигуряване на защитеността на система от смущения свръзката сменя работната честота с 3500 скока/с на псевдослучаен принцип в широк диапазон[37].
Официалните данни на разработчика говорят, че ракетата е високоманеврена, с малко време на участъка за ускоряване, малко снижение на скоростта за сметка на бикалибрената схема (ускорителен блок се отделя и калибърът на ракетата рязко намалява, което снижава загубите от аеродинамичното съпротивление), миниатюрната електроника, взривателя е контактен и неконтактен[4].
Ракетата е 57Э6Е, експортната – 57Э6-Е (и двете: височина 15, далечина 20, до 2006 г. до 18 км по далечина), и 9М335 (височина 8, далечина 12). От 2010 е приет на въоръжение вариантът с 57Э6Е (височината на поражение от 10 км е до тази година, обаче няма точни данни през коя година). Минималната височина на целта за ракетата е 15 м, радиусът на сработване на неконтактния взривател е 7 – 9 м.[38] За предишния вариант се осигурява за цели от типа самолет на тактическата авиация, включая малкозабележимите, движещи се със скорост 500 м/с и летящи на височина 10 км.
Ракетата се съхранява без проверка 15 години[39].
Ракетата осигурява поражение на цели с ЕПР 0,1 – 0,3 кв. метра на далечина 20 км и ефективно поразяване на всички типове перспективни средства за въздушно нападение, преди всичко на високоточно оръжие със скорости на полета до 1000 м/с и минимална ефективна отразяваща повърхност (ЕОП) 0,03 – 0,06 м², с вероятност не по-малко от 0,7 с една ракета[22].
Към 2017 трябва да бъде завършена разработката на Панцирь-СМ с възможност за ефективно поражение на балистични цели[40].
Индекс на шасито | КамАЗ-6560 | ГМ352М1Е | БАЗ-6309 „Вощина-1“ | MAN-SX45 | МЗКТ-7930 (проект)[41] | ДТ-30ПМ | КамАЗ-53958 |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Външен вид | ![]() |
![]() |
Панцирь-С1 на шаси MAN-SX45 | ![]() |
![]() |
Панцирь-СМ на шаси КамАЗ-53958 | |
Колесна формула | 8×8 | вериги | 8×8 | 8×8 | 8×8 | вериги | 8×8 |
Максимална скорост | 90 км/ч | 70 км/ч | 90 км/ч | ||||
Брониране | противокуршумно | защита от снаряди на малокалибрена артилерия | противокуршумно | противокуршумно | противокуршумно | защита от снаряди на малокалибрена артилерия | противокуршумно |
Запас хода | 500 км | 600 км | 1200 км |
През 2014 г., според съобщения в руските СМИ, комплексите „Панцирь“, разположени в Крим, нееднократно свалят безпилотни летателни апарати, влизащи от страна на Украйна[68].
През 2014 г. компанията Armament Research Services (ARES), основавайки се на информация от социалните мрежи[69], заявява за присъствието на комплекси „Панцирь-С1“ на неподконтролните на украинските власти територии, в частност в град Луганск, и за тяхното използване в бойните действия[70]. На 19 февруари 2015 г. ARES допълва, че „към момента на публикуване на отчета (2014 г.) не са потвърдени наблюдения за системи „Панцирь-С1“. На снимките, поместени в мрежата през средата на декември, са показани руски системи „Панцирь-С1“, без маркировка и номера, в руския град Каменск-Шахтински недалеч от границата с Украйна“[70].
През април 2017 г. военни на ОАЕ от състава на обединената арабска групировка сили в в Йемен по погрешка свалят саудитски вертолет Sikorsky UH-60 Black Hawk, използвайки комплекс „Панцирь-С1“, убити са 12 саудитски военни[71][72].
Според сведения, публикувани в откритата преса, и според заявленията на военните, комплексите „Панцирь С-1“ нееднократно са използвани в в Сирия.
Така например в началото на октомври 2017 г. се съобщава за унищожаването от руски комплекс „Панцирь“ на две ракети РСЗО „Град“, изстреляни от ИД[73].
През декември 2017 г. с помощта на комплекса „Панцирь-С1“ са отразени две ракетни атаки по руската авиобаза Хмеймим в Сирия[74].
В края на декември 2017 г. министърът на отбраната на РФ Сергей Шойгу заявява, че за цялото време на присъствието на контингента на ВС на РФ в Сирия с помощта на ЗРПК „Панцирь С-1“ са унищожени 54 ракети на РСЗО и 16 безпилотни летателни апарата[75]; по-късно Министерството показва свалени в Сирия безпилотници, в т.ч. унищожени с помощта на „Панцирь-С1“[76].
В нощта на 14 април 2018 г. сирийските ПВО използват комплекси „Панцирь-С1“ за отразяване на ракетния удар на САЩ и техни съюзници по обекти в Сирия. Съгласно официалните данни от министерството на отбраната на Русия, всичко САЩ и техните съюзници използват 103 крилати ракети, от които сирийските средства за ПВО прехващат 71 крилати ракети. При отразяването на този удар са задействани (освен С-125, С-200, „Бук“, „Квадрат“, „Оса“, „Стрела-10“) „Панцирь-С1“ поразяват 23 цели от 25[77]. Съгласно официалните заявления на министерството на отбраната на САЩ, нито една от ракетите не е свалена, а болшинството пускове на зенитни ракети са произведени от сирийците вече след като крилатите ракети са достигнали целите си[78].
На 10 май 2018 г. един сирийски комплекс „Панцирь-С1“, намиращ се извън бойна готовност, е поразен[79] от пряко попадение на израелска ракета Spike NLOS, в хода на ударите на Израел по обекти в Сирия[80]. Според публикувани по-късно фотографии на повредената машина експертите отбелязват незначителните ѝ повреди и нейната ремонтопригодност[81][82].
На 21 януари 2019 г. пресслужбата на ЦАХАЛ публикува видеозапис на удар по сирийска батарея за ПВО, в хода на удара на израелците по предградията на Дамаск[83], в резултат на което с дрон-снаряд Skystriker[84] е поразен комплекс „Панцирь“[85].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.