From Wikipedia, the free encyclopedia
Мангъстауска област (на казахски: Маңғыстау облысы; на руски: Мангистауская область) е една от 14-те области на Казахстан. Площ 165 642 km² (7-о място по големина в Казахстан, 6,1% от нейната площ). Население на 1 януари 2019 г. 678 199 души[1] (11-о място по население в Казахстан, 3,67% от нейното население). Административен център град Актау. Разстояние от Астана до Актау 2303 km.
Мангъстауска област Маңғыстау облысы | |
![]() | |
Страна | ![]() |
---|---|
Адм. център | Актау |
Площ | 165 642 km² |
Население | 678 199 души (2019) 4,09 души/km² |
Райони | 5 + 2 |
Губернатор | Серикбай Трумов |
Официален сайт | mangystau.gov.kz |
Мангъстауска област в Общомедия |
През 1846 г. на източния бряг на Каспийско море е основано Новопетровското укрепление, преименувано по-късно във Форт Александровски. През 1939 г. градът е преименуван на Форт Шевченко, в чест на големия украински поет и художник Тарас Шевченко. Селището Актау е признато за град през 1963 г. На следващата година градът е преименуван на Шевченко, а на 13 септември 1991 г. е възстановено старото му име. Третият град в областта Жанаозен (старо име Нови Узен) е признат за такъв през 1968 г. На 20 март 1973 г. от южните части на тогавашната Гуревска област е образувана Мангишлакска област, която през 1980 г. е закрита и територията ѝ отново е присъединена към Гуревска област. На 4 ноември 1990 г. Мангишлакска област е отново възстановена, преименувана на 13 септември 1991 г. на Мангъстауска област.
Мангъстауска област се намира в югозападната част на Казахстан. На изток граничи с Република Каракалпакстан на Узбекистан, на юг – с Туркменистан, на север – с Атърауска област, на североизток – с Актобенска област, а на запад и северозапад се мие от водите на Каспийско море. В тези си граници заема площ от 165 642 km² (7-о място по големина в Казахстан, 6,1% от нейната площ). Дължина от север на юг 550 km, ширина от запад на изток 500 km.[2]
Мангъстауска област е разположена на изток от Каспийско море, в пределите на Прикаспийската низина (на юг от долното течение на река Емба) и западната част на платото Устюрт. Бреговата линия е слабо разчленена, като се срещат малки пясъчни коси, крайбрежни острови (Тюлени и др.) и заливи Комсомолец, Мангистауски, Казахски). В резултата от понижаването на нивото на Каспийско море обширни крайбрежни пространства са се превърнали в солончаци, т.нар. сори. (През последните години нивото на Каспийско море отново се повишава и част от сорите се завиряват). Релефът областта е предимно равнинен с височина от -28 m на брега на Каспийско море до 200 – 220 m на изток, с отделни падини, дъната на които лежат под нивото на Каспийско море – Батир, Карагие -132 m под морското равнище (най-дълбоката падина в Казахстан и една от най-дълбоките в света). В централната част на областта се издига платото Мангистау, ограничено от югоизток от падината Карънжарък (-70 m). На полуостров Мангистау от северозапад на югоизток се простира възвишението Каратау с връх Бесшоки 556 m ( ). В крайния югоизток е разположено платото Устюрт (230 – 340 m), спускащо към околните равнини със стръмни откоси, т.нар. чинкове. Северозападната част на областта е заета от обширни солончакови райони – Кайдак, Мъртви Култук и др.[2]
Мангишлакска област е богата на нефт и природен газ (южната периферия на Ембинския нефтогазоносен басейн). Основните находища са: Прорва, Жетъбай, Жанаозен и др. В областта има находища на фосфорити, строителен камък и др.
Климатът е рязко континентален, крайно засушлив, с много горещо и сухо лято и умерено студена зима, с неустойчива снежна покривка (има зими без снежна покривка). През лятото често явление са суховеите и праховите бури, а през зимата – виелиците. Средна юлска температура 26 – 27 °C, средна януарска -3, -4 °C. Годишната сума на валежите е около 100 – 110 mm на юг до 150 – 160 mm на север. Продължителността на вегетационния период (минимална денонощна температура 5 °C) е около 200 денонощия. В областта постоянна речна мрежа отсъства. През пролетта (но не всяка пролет) от възвишението Каратау се стичат малки временни рекички.[2]
Голяма част от територията на областта е заета от пелиново-солянкова пустиня с участъци от храстова растителност, развита върху кафяви почви. Частично повърхнината ѝ е покрита от солончаци, солонци и пясъци с крайно оскъдна растителност. За кратко време през пролетта и отчасти през есента пустинята се покрива с ефемерова растителност (предимно луковична). Животинският свят е представен от антилопа сайга, хищници (вълк, лисица и др.), много гризачи (лалугери, пустинни мишки), птици.[2]
На 1 януари 2019 г. населението на Мангъстауска област е наброявало 678 199 души (3,67% от населението на Казахстан). Гъстота 4,08 души/km². Етнически състав: казахи 90,99%, руснаци 5,42%, азербайджанци 0,90% и др.[1]
В административно-териториално отношение Мангъстауска област се дели на 5 административни района, 3 града, в т.ч. 2 града с областно подчинение и 1 град с районно подчинение и 1 селища от градски тип.
Административна единица | Площ (km²) |
Население (2019 г.) |
Административен център | Население (2019 г.) |
Разстояние до Актау (в km) |
Други градове и сгт с районно подчинение |
---|---|---|---|---|---|---|
Град с областно подчинение | ||||||
1. Актау | 76 | 187 690 | гр. Актау | 183 097 | - | Умирзак |
2. Жанаозен | 52 | 151 098 | гр. Жанаозен | 81 581 | 149 | |
Административен район | ||||||
1.Бейнеуски район | 40 519 | 69 639 | с. Бейнеу | 52 836[3] | 469 | |
2.Каракийски район | 64 297 | 37 621 | с. Курик | 11 248 | 62 | |
3.Мангистауски район | 4701 | 39 153 | с. Шетпе | 16 668 | 153 | |
4.Мунайлински район | 4922 | 161 270 | с. Мангистау | 30 946 | 15 | |
5.Тупкарагански район | 8520 | 31 728 | гр. Форт Шевченко | 5559 | 136 |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.