File:Mányoki_Ádám_selfportrait.jpg
維基百科,自由的 encyclopedia
![File:Mányoki Ádám selfportrait.jpg](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/M%C3%A1nyoki_%C3%81d%C3%A1m_selfportrait.jpg/417px-M%C3%A1nyoki_%C3%81d%C3%A1m_selfportrait.jpg)
原始檔案 (552 × 794 像素,檔案大小:109 KB,MIME 類型:image/jpeg)
摘要
Ádám Mányoki:Self-portrait
![]() ![]() |
||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
作家 | ||||||||||||||||||||||||
標題 | ||||||||||||||||||||||||
物體類型 |
畫作 object_type QS:P31,Q3305213 |
|||||||||||||||||||||||
日期 |
1711年 date QS:P571,+1711-00-00T00:00:00Z/9 |
|||||||||||||||||||||||
表現方法 |
布面油畫 medium QS:P186,Q296955;P186,Q12321255,P518,Q861259 |
|||||||||||||||||||||||
尺寸 |
高度:87釐米;寬度:61.5釐米 dimensions QS:P2048,87U174728 dimensions QS:P2049,61.5U174728 |
|||||||||||||||||||||||
藏於 |
institution QS:P195,Q252071 |
|||||||||||||||||||||||
登錄號 | ||||||||||||||||||||||||
參考文獻 | ||||||||||||||||||||||||
來源/攝影者 |
|
授權條款
此為如實地拍攝平面藝術品的相片複製本。原作位於公有領域,是因下列原因:
維基媒體基金會的官方立場認為:「針對平面公有領域的藝術作品進行忠實重製,其重製後的照片也屬於公有領域。」
因此,可認定本重製照片屬於公有領域。在其他司法管轄區,再利用此照片可能會被限制;參見再利用PD-Art照片以獲得進一步資訊。 |
說明
在此檔案描寫的項目
描繪內容
檔案歷史
點選日期/時間以檢視該時間的檔案版本。
日期/時間 | 縮圖 | 尺寸 | 用戶 | 備註 | |
---|---|---|---|---|---|
目前 | 2007年4月29日 (日) 09:40 | ![]() | 552 × 794(109 KB) | Csanády | {{Information |Description=Mányoki Ádám (1673–1757): Önarckép (1711) |Source=[http://hungart.euroweb.hu/magyar/m/manyoki/muvek/index.html hung-art] |Date=1711 |Author=Ádám Mányoki }} Category:Painters from Hungary [[Category:18th c. Selfport |
檔案用途
沒有使用此檔案的頁面。
全域檔案使用狀況
以下其他 wiki 使用了這個檔案:
- az.wikipedia.org 的使用狀況
- de.wikipedia.org 的使用狀況
- en.wikipedia.org 的使用狀況
- eo.wikipedia.org 的使用狀況
- es.wikipedia.org 的使用狀況
- fr.wikipedia.org 的使用狀況
- hu.wikipedia.org 的使用狀況
- pl.wikipedia.org 的使用狀況
- ru.wikipedia.org 的使用狀況
- www.wikidata.org 的使用狀況
詮釋資料
此檔案中包含擴展的資訊。這些資訊可能是由數位相機或掃描器在建立時或數位化過程中所加入。
如果此檔案的來源檔案已被修改,一些資訊在修改後的檔案中將不能完全反映出來。
JPEG 檔案備註 | MÁNYOKI Ádám
(1673, Szokolya - 1757, Drezda) Önarckép 1711 Olaj, vászon, 87 x 61,5 cm Magyar Nemzeti Galéria, Budapest Mányokitól csupán két önarcképet ismerünk: egy fiatalkori, lavírozott rajzot 1693-ból (egykor Budapest, Ernst Lajos gyûjteménye), valamint itt bemutatott félalakos képmását, amely már az érett mûvészt örökíti meg. Megnyerõen magabiztos mesterember-portréján munka közben ábrázolja magát, kezében palettával és ecsetekkel, mellén szétnyíló, feltûrt ujjú ingben. Arcának felsõ részére - Rembrandt óta népszerû önarcképi megoldásként - melegbarna árnyékot vet a felhajló szélû puha bársonykalap. A meleg színû, vörösesbarna félárnyékok, a reflexfényekkel modellált, homályban tartott szemkörnyék tónusgazdagsága Mányoki máskor aprólékos ecsetkezelésû, szinte rajzi igényû részletformálásához képest itt merõben új, oldottabb festõiséget képvisel. Semmi sem elõlegezi az alig késõbbi, Gdanskban készült II. Rákóczi Ferenc portré (Budapest, Magyar Nemzeti Galérai) virtuóz lazúr-technikáját, ecsetnyom nélküli felületet adó "finomfestését", amely ugyanúgy Mányoki hollandiai tartózkodásának festõi eredményeként jelenik meg a fejedelem portréján, mint a fénykezelés, a sötét tónusokban gazdag környezet és a megvilágított arc festõi ellentéte. Pedig Mányoki már megjárta Hollandiát, amikor önarcképét elkészítette. A feladat azonban a két képnél különbözõ közelítésmódot igényelt, s ez egyet jelentett Mányoki számára - a késõbbiekben is nemegyszer - a megfelelõ festõi stílus alkalmazásával, teret adva egyúttal a stílushoz tapadó hangulati asszociációknak is. Zsánerközvetlenségû önarcképének festõi elõzményei ugyanis berlini kortársának, az 1910-ben udvari festõvé kinevezett francia Antoine Pesne-nek azokban a korai életképeiben azonosíthatók, melyeket a festõ megelõzõ velencei tartózkodásának idején, vagy ottani festõi élményeinek hatására elsõ berlini éveiben készített. Ezekkel a barna, a vörös és a fehér tónusainak skálára épülõ, bensõséges hangulatú egyfigurás népi zsánereivel Pesne közvetítette Mányokihoz azokat a szemléletbeli és kolorisztikus tapasztalatokat, amelyeket a francia festõ korábban Andrea Celesti környezetében és feltehetõen Piazzetta mûveinek ismeretébõl szerzett. A festõi forrás felismerése tette lehetõvé a sokáig eldönthetetlen datálású önarckép elhelyezését a Mányoki életmûben. A kép e század elejéig a schleiszheimi képtárban volt. MÁNYOKI, Ádám (1673, Szokolya - 1757, Dresden) Self-portrait 1711 Oil on canvas, 87 x 61,5 cm Hungarian National Gallery, Budapest We know only two self-portraits by Mányoki: one from his youth, a washed drawing made in 1693 (formerly in Budapest, Lajos Ernst Collection) and this half-figure portrait showing the mature artist. In his charmingly confident craftsman-portrait he depicts himself a work, holding a palette and brushes in his hand, wearing a shirt with rolled-up sleeves, opening over his chest. In a trick of self-portraits popular since Rembrandt, the soft velvet hat with its upturned rim casts a warm brown shadow over the upper half of his face. Those warm reddish-brown half-shades and the tonal richness of the eyes' area modelled with reflexive lights and kept in shadow represent here a completely new, relaxed pictorial quality as compared to Mányoki's painstaking formation of details made by almost drawing with his brush. There is nothing here to forecast the virtuoso glazing technique appearing in the portrait of Prince Ferenc Rákóczi II. made hardly a little later in Gdansk (now at the Magyar Nemzeti Galéria), that fine painting resulting in surfaces without brush marks, appearing in the Prince's portrait as one of the results of the artist's stay in the Netherlands; the other is his handling of the light: the pictorial contrast between the environment rich in dark tones and the lighted face. It is interesting, for Mányoki had been to Netherlands before painting this self-portrait. Yet the different tasks provided by the two pictures demanded different approaches, which meant applying the appropriate style, giving room also to the associations of mood attached to the style. The pictorial prototypes of this genre-like self-portrait may be found in those early works of Antoine Pesne (his French contemporary artist appointed to be Court Painter in Berlin, 1710) made either during Pesne's stay in Venice or, following that, during his first years in Berlin. With those single-figure folk narratives painted in an intimate mood and built on the range of brown, red and white tones, Pesne passed on to Mányoki the treasure of experience in approach and colouring that he had gained earlier in the circle of Andrea Celesti and possibly through his knowledge of Piazzetta's works. The recognition of the pictorial source enabled scholars to put this self-portrait of much-debated dating in its place in Mányoki's oeuvre. Until the beginning of our century the painting was kept in the Schleiszheim Gallery. Type: self-portrait Time-line: 1701-1750 Form: painting |
---|