Чорторийські, Чарториські, Чарторійські, Чарторийські(пол.Czartoryscy, Czartoryskie[1])— княжий рід литовсько-руського (українського) походження, згодом повністю полонізувався, з 1433 року князі Священної Римської Імперії.
Походження роду Чорторийськихзалишається дискусійним. За однією із версій родоначальник роду князь Костянтин був сином великого князя литовського Ольгерда, за іншою — його брата Коріята Гедиміновича[2]. Василь Костянтинович відомий лише за однією згадкою у 1393 році. Ймовірно вже він володів містом Чорторийськом на Волині (від назви якого і походить родове прізвище). Сини Василя, Іван, Олександр та Михайло займали високі посади у Великому Князівстві Литовському. Михайло Васильович Чорторийський (пом. 1478/1489) володів замком у містечку Клевань та був намісником Брацлавщини (1463) і боровся з татарами.
Після Люблінської унії1569 року, яку рід Чорторийських підтримував, вони одержали впливові позиції в польському уряді й поширили свої володіння на Волині і в Галичину.
Гліб Костянтинович (пом. після 1390), у 1390р. потрапив у полон до Вітовта після поразки в битві на р. Вілії. Дальша доля невідома.
Василь Костянтинович (пом. після 1417)— князь чорторийський [?] (до 1393— після 1417рр.). У 1393р. був при королівському дворі у Кракові, у 1417р. згаданий також серед королівського оточення
Іван Васильович Чорторийський (пом. бл.1460)— князь чорторийський (до 1438—1440), трубчевський (бл. 1451— бл. 1460). У 1440р. разом з братом Олександром організував змову внаслідок якої було вбито великого князя литовського Зигмунта Кейстутовича. Один з найближчих соратників Свидригайла Ольгердовича у 1440—1451рр. Отримав від Казимира Ягеллончика половину Трубчевського князівства.
Олександр Васильович Чорторийський (? — після 1477)— князь псковський (1443—1447,1456—1460), новгородський (1447—1455) і логойський (1460— після 1477), засновний Логойської гілки Чорторийських, яка згасла на його внучках.
Семен Олександрович Чорторийський (? — бл.1524) — князь логойський (1496— бл. 1524рр.), державець чечерський і пропойський (з 1518р.), дружина — княгиня Юліана.
Софія Семенівна Чорторийська (? — після 1531) ~ Федько Гнівошович
Олександра Семенівна Чорторийська (?—1531) ~ 1) Борис Гнатович Образцов 2) Василь Тишкевич
NN Олександрівна Чорторийська, дружина князя Івана Васильовича Соломирецького
Авдотія Олександрівна Чорторийська (? — після 1528) — дружина князя Андрія Івановича Можайського
Михайло Васильович Чорторийський (бл. 1420 — між 1478 і 1489)— князь чорторийський (1440—1460рр.), клеванський (після 1460— 1478/89 рр.).
Андрій Михайлович Чорторийський (пом. після 1491)— князь клеванський і чорторийський (до 1489— після 1491), кременецький намісник (з 1491р.).
Федір Михайлович Чорторийський (пом. 1542) ~ NN, дочка кн. Андрія Сангушка, Князь клеванський (після 1491— 1542), чорторийський (бл.1524- 1542рр.), староста луцький (1527—1542).
Олександр Федорович Чорторийський (пом. 1571) ~ Магдалина Деспотівна. Князь чорторийський (1542—1571), воєвода волинський (1566—1571). Один з найкращих полководців у війнах з ординцями (з 1527 або навіть і раніше). Починаючи від нього, старша гілка писалася князями на Чорторийську і Літовежу.
Юрій Іванович Чорторийський Князь на Клевані (1560—1626)— молодший син ~ Олександра Княгиня Вишневецька, донька волинського воєводи Андрія Вишневецького.
Юзеф Чорторийський (пом.1 серпня1750)— князь на Клевані і Жукові, хорунжий великий литовський.
Станіслав Костка Чорторийський (пом.5 квітня1766, Варшава)— державний діяч Речі Посполитої, чашник великий литовський, потім ловчий великий коронний (з 1742 року), староста луцький, липницький і радошицкий. Полковник панцирної хоругви.
Ванда Чарторийська— (20.VIII.186— 16.V.1920, Львів)— президент «Towarzystwa Gospodarczego Wykształcenia Kobiet» у Львові (1908), похована на Личаківському цвинтарі.[9]