Loading AI tools
село в Рівненській області України З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Суйми́ — село у Рівненському районі Рівненської області.
село Суйми | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Рівненська область |
Район | Рівненський район |
Громада | Мізоцька селищна громада |
Облікова картка | село Суйми |
Основні дані | |
Засноване | 1571 - перша згадка |
Населення | 470 |
Площа | 7,9 км² |
Поштовий індекс | 35743 |
Телефонний код | +380 3652 |
День села | 14 січня |
Географічні дані | |
Географічні координати | 50°20′16″ пн. ш. 26°06′01″ сх. д. |
Місцева влада | |
Адреса ради | 35743, с. Півче вул. Героїв Майдану, 60 |
Карта | |
Мапа | |
![]() |
Розташоване на річці Збитинка.
Територія (тис.кв.м): ~ 7880
Населення (осіб): ~ 470 (за даними Верховної Ради України); за іншими даними — ~ 498
Густота населення (осіб/км²): 59,64
Село входить до Мізоцької селищної громади і має 200 садиб, восьмирічну школу, крамницю, каплицю, кілька вулиць і провулків.
«Географічний словник Королівства Польського та інших слов'янських теренів» 1889 року вказує, що Суйми були засновані у XVI ст. серед Гурбенських лісів неподалік урочища Вільхави для поселенців — дроворубів, теслярів, підданих Острозького замку. Вони, крім того, упорядковували спорядженням новозасновані пасіки. Згодом на постійну осілість прибули сюди навколишні селяни й зайнялись тваринництвом, землеробством, садівництвом, рибальством, побутовим промислом[1].
У записах Суйми з'являються з 1571 року, коли «из Суйм на Певче» проїжджали повітові «врядники», котрих перестріли «суемцьі» з проханням поклопотати, аби виділили їм частину казенного угіддя для випасу худоби. З рядків хроніки 1572 року довідуємось про «Суемский Крест», встановлений на місці, де серед ночі спостерігали небесне «знаменне»: жевріюче вогненне світило. У 1853 році «суемские крестьяне» після довголітніх прохань отримали на 2 зрубах, 4 чагарникових «теребіжах» 55 десятин землі (переважно пасовищ), за яку на 5 років були звільнені від сплати податків. Під кінець XVI століття «Суемское имение», за даними фрагментних писемних свідчень, було малим придорожнім на Мощаницю сільцем, котре сплачувало повинності від 19 димів, 2 городів. Крім того, було зобов'язане щорічно давати на утримання острізької городні 20 «гарців» меду. За майновим поділом 1603 року, «Суймы» відходять до Василя Острозького, управителі якого належали до Мізоцького ключа. Тоді, як свідчать деякі «штрихи» матеріалів архіву Т.Стецького, сільце мало лише одну жалюгідну вуличку, при якій де-не-де визирали убогі «халупи» з мізерними гумнами, вузькими смугами культивованих городів.
За свідченням статистики 1667 року, воєнна розруха, голодні роки, морова епідемія майже повністю знищили людність «Суймов». З колишніх 45 дворів вижило лише 5. Тільки через 7 років, як можна припускати з даних актів, село починає оживати й в основному за рахунок переселенців з віддаленіших околиць. Цьому, можливо, сприяло те, що з 1748 року «Суймы» відходять у володіння графів Карвицьких, котрі аж по 1861 рік здійснювали тут, як і в інших місцях, більш м'яке управління. Дані 1889 року трактують Суйми «деревнею», єпархіально приналежною, як і зараз, до Півчого. На той час селище мало 46 садиб, 237 мешканців, капличку, придорожню корчемку, «шкілку» фруктових дерев.
Згідно з переписом УРСР 1989 року чисельність наявного населення села становила 521 особа, з яких 231 чоловік та 290 жінок.[2]
За переписом населення України 2001 року в селі мешкало 470 осіб.[3] 100 % населення вказало своєю рідною мовою українську мову.[4]
Назва Суйми має форму множини й відходить до численних новіших формувань, котрі, як правило, символізують наймення людини. З цих міркувань легко припустити, що і в Суймах приховане ім'я (прізвище, прізвисько) особи Суйма, що примикає до ряду Бучма, Кошма, Кучма, де кінцеве «ма» формує певне від'ємне забарвлення. Віднявши його, матимемо «Суй», котре можна сприйняти як укорочене ім'я з давньоруських наймень типу Суєслав (Сує-слав), Суєвой (Суе-вой), де ймовірна побажальна ідея: «Хай стане обіцяною славою, воїном!» Але давньоруське слово «суи» («суі») мало дещо інше значення, ніж сулити (суліті). Воно виражало «незначний», «випадковий», «пустий» і, можливо, було споріднене з російським суймовать (суемить) «баламутити народ або сім'ю» та суемный — «сварливий, нісенітний». На таких значеннях могло теж формуватись відповідне особове наймення.
Про Суйми існують фрагменти місцевих оповідей. В одній із таких мовиться, ніби один півчанин бачив колись на берегах старовинної книги запис, за яким назва Суйми від того, що тут чинились «суйми», тобто колотнечі, міжусобиці. Тут варто би згадати таке саме значення «суймів» у російському словнику В. Даля: «Тогда убит был князь Семен Бабич, а не на суйме, но притчею некоею». Цікаво, що у «сім'ю» цього слова увіходить теж відомий термін сейм з первісним значенням «збори селян». А староруське суим («сутичка», «бійка») із «со-та-єм» («разом брати»).
Отож, Суйми приховують значення «населений пункт, до котрого мав якесь суттєве відношення Суйма зі своєю родиною».
Суйми межують з селами Півче, Будераж, Нова Мощаниця, Білашів. Неподалік Суєм знаходяться Гурбенські ліси, де в роки II світової війни точилися кровопролитні бої між УПА і загонами НКВС.
Суйми мають дільниці:
В околиці Суєм до лівого берега Збитинки впадає зникаюча річечка Мілова (Мілове), котра протікала маєтностями селянина Міла й була «мілководною». Вона й породила однойменне урочище.
А ось ще кілька суємських наймень:
Суйми в Україні одині. Але на Житомирщині при річці Смілці є Суємці (колись Суємче), а у Польщі відоме село Суяни та озеро Суя. Існують назви мікрооб'єктів типу Суємка, Суйки, Суйонки, Засуйки.
В селі народився Лайтарук Андрій Прохорович (1942—2001) — український графік.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.