Loading AI tools
французька художниця З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Софі Фрем'є (Рюд) (фр. Sophie Fremiet; 16 червня 1797, Діжон — 4 грудня 1867, Париж) — французька художниця-портретистка, дружина скульптора Франсуа Рюда.
Софі Фрем'є | |
---|---|
![]() | |
Ім'я при народженні | фр. Sophie Frémiet |
Народилася | 16 червня 1797[1][2] Діжон |
Померла | 4 грудня 1867[1][3][…] (70 років) Париж, Франція[4] |
Країна | ![]() |
Діяльність | художниця |
Вчителі | Anatole Devosged |
Відомі учні | Uranie Alphonsine Colin-Libourd і Adèle Kindtd |
Знання мов | французька[1] |
Родичі | Луї-Габріель Монн'єd і Емманюель Фрем'є |
У шлюбі з | Франсуа Рюд |
Автограф | ![]() |
Народилася в 1797 в Діжоні. Її дід з материнського боку, Луї-Габріель Мон'є[fr], був першим хранителем Діжонського музею образотворчих мистецтв[6]. Батько, Луї Фрем'є, також захоплювався мистецтвом і був близьким до інтелектуальних та артистичних кіл. Так, він підтримував молодого скульптора Франсуа Рюда, допомагав йому матеріально і часто запрошував до себе[7]. Перші уроки живопису Софі отримала у Анатоля Девожа[fr], сина художника Франсуа Девожа, з яким дружив її дід. Сам Анатоль був учнем Давида та засновником Діжонської художньої школи[7].
У роки реставрації Бурбонів батько Софі, затятий бонапартист, змушений залишити Францію. Він оселився в Брюсселі, куди за ним поїхав і його протеже Франсуа Рюд[6]. Софі в Брюсселі вступила до Давида, який також був у вигнанні. Вчитель високо цінував талант Софі та довіряв їй робити копії своїх робіт[7]. Вона також брала участь у виставках у Брюсселі та в Антверпені.
У 1818 виставила в Брюссельському салоні два портрети; перший справжній успіх їй принесла в 1820 картина «Прекрасна Антія»[6][7].
У 1821 вийшла заміж за Франсуа Рюда. У 1822 в них народився син Амедей (помер в 1830 в Парижі). У Брюсселі писала портрети, міфологічні сцени та картини релігійного змісту. Вона також отримала низку замовлень, у тому числі на картини для палацу в Тервюрені, алегоричні постаті для бібліотеки герцога д'Аренберга та ін[7].
У 1826 Франсуа Рюд вирішив повернутися до Парижа. Він створював скульптурні портрети великих людей Франції; Софі також звернулася до історичного живопису. Але її улюбленим жанром залишався портрет, причому теплий, романтичний стиль її портретів контрастує із суворим академізмом історичних і релігійних картин художниці. Писала вона в основному друзів, знайомих та членів сім'ї, але також виконувала замовлення паризької та провінційної буржуазії[6].
У 1832-1836 Рюд працював над скульптурним оформленням паризької Тріумфальної арки[6]. Для постаті, відомої як Марсельєза, позувала Софі[8].
У 1855 Франсуа Рюд помер. Овдовіла Софі багато зробила для збереження пам'яті та спадщини чоловіка.
У 1867 похована поряд з ним на цвинтарі Монпарнас[6].
![]() | Ця стаття містить неперекладені фрагменти іноземною мовою. |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.