Loading AI tools
український живописець і педагог З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Михайло Федорович Пушни́й (19 листопада 1929, Алейська — 26 квітня 1996, Дніпропетровськ) — український живописець і педагог; член Спілки радянських художників України з 1958 року.
Пушний Михайло Федорович | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Народження | 19 листопада 1929 Алейськ, Алтайський край, РСФРР, СРСР | |||
Смерть | 26 квітня 1996 (66 років) | |||
Дніпропетровськ, Україна | ||||
Країна | ![]() ![]() | |||
Жанр | історичний живопис, батальний жанр, портрет, пейзаж і натюрморт | |||
Навчання | Дніпропетровське художнє училище (1949) і Київський державний художній інститут (1955) | |||
Діяльність | художник, педагог | |||
Вчитель | Панін Михайло Микитович, Погрібняк Микола Степанович, Шовкуненко Олексій Олексійович і Пузирков Віктор Григорович | |||
Відомі учні | Гуменюк Феодосій Максимович, Сергієнко Анатолій Олександровичd, Фоменок Станіслав Федорович і Городиський Володимир Миколайович | |||
Працівник | Дніпропетровське художнє училище | |||
Член | Спілка радянських художників України (1958) | |||
Нагороди | ||||
| ||||
Народився 19 листопада 1929 року на станції Алейській (нині місто Алейськ Алтайського краю, Росія). Після закінчення школи протягом 1945—1949 років навчався у Дніпропетровському художньому училищі, був учнем Михайла Паніна, Миколи Погрібняка. Здобувати мистецьку освіту продовжив у Київському художньому інституті, де навчався в Олексія Шовкуненка, Віктора Пузиркова. 1955 року закінчив його на «відмінно» з присвоєнням кваліфікації художника станкового живопису. Дипломна робота — картина «Після уроків»[1].
Після закінчення інституту за призначенням повернувся до Дніпропетровська, де певний час він працював у Дніпропетровському художньому училищі, але невдовзі залишив викладацьку роботу. Протягом 1955—1964 років працював у цеху живопису в Дніпропетровських художньо-виробничих майстернях Художнього фонду СРСР; у 1964—1988 роках очолював Дніпропетровську народну студію образотворчого мистецтва Палацу культури студентів. Серед учнів: Фелікс Бірчанський, Сергій Боровський, Володимир Городиський, Феодосій Гуменюк, Анатолій Дерев'янко, Ірина Копач, Анатолій Сергієнко, Станіслав Фоменюк. 1976 року за керівництво ізостудією нагороджений бронзовою медаллю ВДНГ[1].
Мешкав у Дніпропетровську в будинку на вулиці Севастопольській, № 57. Помер у Дніпропетровську 26 квітня 1996 року.
Працював у галузі станкового живопису. Створював портрети, пейзажі, натюрморти, історичні жанрові картини, батальні полотна. Серед робіт:
Для Дніпропетровського історичного музею виконав батальну композицію «Подвиг льотчиків»[1].
Брав участь у всесоюзних виставках з 1956 року, республіканських — з 1957 року.
Крім згаданого музею, картини художника зберігаються в Національному музеї Тараса Шевченка у Києві, Дніпровському художньому музеї, Корсунь-Шевченківському історико-культурному заповіднику.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.