Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Населення Парагваю. Чисельність населення країни 2015 року становила 6,783 млн осіб (105-те місце у світі)[1]. Чисельність парагвайців стабільно збільшується, народжуваність 2015 року становила 16,37 ‰ (116-те місце у світі), смертність — 4,68 ‰ (198-ме місце у світі), природний приріст — 1,16 % (104-те місце у світі) .
Населення Парагваю ![]() | |
---|---|
![]() Ріст чисельності населення країни | |
Чисельність | 6,783 млн осіб |
Густота | 16,7 особи/км² |
Коефіцієнт міграції | 0,07 ‰ |
Природний приріст | ▲1,16 % |
Народжуваність | 16,37 ‰ |
Фертильність | 1,91 дітей на 1 жінку |
Смертність | 4,68 ‰ |
Смертність немовлят | 20,05 ‰ |
• до 14 років | 25,59 % |
• 15–64 років | 67,66 % |
• старіші за 65 років | 6,75 % |
Середня тривалість життя | 76,99 року |
• чоловіків | 74,34 року |
• жінок | 79,77 року |
загалом | 1,01 чол./жін. |
при народженні | 1,05 чол./жін. |
до 15 років | 1,04 чол./жін. |
15–64 років | 1 чол./жін. |
після 65 років | 0,88 чол./жін. |
Нація | парагвайці |
Найбільший етнос | метиси |
Нацменшини | гуарані |
Офіційна | іспанська, гуарані |
Народжуваність у Парагваї, станом на 2015 рік, дорівнює 16,37 ‰ (116-те місце у світі)[1]. Коефіцієнт потенційної народжуваності 2015 року становив 1,91 дитини на одну жінку (136-те місце у світі)[1]. Рівень застосування контрацепції 79,4 % (станом на 2008 рік)[1]. Середній вік матері при народженні першої дитини становив 22,9 року, медіанний вік для жінок — 25—29 років (оцінка на 2008 рік)[1].
Смертність в Парагваї 2015 року становила 4,68 ‰ (198-ме місце у світі)[1].
Природний приріст населення у країні 2015 року становив 1,16 % (104-те місце у світі)[1].
Середній вік населення Парагваю становить 27,8 року (137-ме місце у світі): для чоловіків — 27,5, для жінок — 28 років[1]. Очікувана середня тривалість життя 2015 року становила 76,99 року (74-те місце у світі), для чоловіків — 74,34 року, для жінок — 79,77 року[1].
Вікова структура населення Парагваю, станом на 2015 рік, мала такий вигляд:
Густота населення країни 2015 року становила 16,7 особи/км² (205-те місце у світі)[1]. Більша частина населення мешкає у східній половині країни. 60 % території країни займає Гран-Чако, в якому мешкає лише 2 % населення.
Парагвай високоурбанізована країна. Рівень урбанізованості становить 59,7 % населення країни (станом на 2015 рік), темпи зростання частки міського населення — 2,1 % (оцінка тренду за 2010—2015 роки)[1].
Головні міста держави: Асунсьйон (столиця) — 2,356 млн осіб (дані за 2015 рік)[1].
Річний рівень еміграції 2015 року становив 0,07 ‰ (115-те місце у світі)[1]. Цей показник не враховує різниці між законними і незаконними мігрантами, між біженцями, трудовими мігрантами та іншими.
Парагвай є членом Міжнародної організації з міграції (IOM)[2].
Головні етноси країни: метиси (іспанці й індіанці) — 95 %, інші — 5 % населення[1]. В офіційній статистиці Парагваю етнічна чи расова належність не враховується.
Офіційні мови[3]: іспанська і гуарані. На відміну від інших країн Південної Америці, в Парагваї для міжнаціонального спілкування широко використовується мова корінного населення — гуарані. 37 % переважно розмовляють на гуарані, 50 % однаково володіє іспанською та гуарані, 7 % населення розмовляє переважно іспанською. Невелика частина населення володіє португальською та німецькою.
Головні релігії й вірування, які сповідує, і конфесії та церковні організації, до яких відносить себе населення країни: римо-католицтво — 89,6 %, протестантизм — 6,2 %, інші течії християнства — 1,1 %, не визначились — 1,9 %, не сповідують жодної — 1,1 % (згідно з переписом 2002 року)[1].
Рівень письменності 2012 року становив 93,9 % дорослого населення (віком від 15 років): 94,8 % — серед чоловіків, 92,9 % — серед жінок[1]. Державні витрати на освіту становлять 5 % ВВП країни, станом на 2012 рік (84-те місце у світі)[1]. Середня тривалість освіти становить 12 років, для хлопців — до 12 років, для дівчат — до 13 років (станом на 2010 рік).
Забезпеченість лікарями у країні на рівні 1,23 лікаря на 1000 мешканців (станом на 2012 рік)[1]. Забезпеченість лікарняними ліжками в стаціонарах — 1,3 ліжка на 1000 мешканців (станом на 2011 рік)[1]. Загальні витрати на охорону здоров'я 2014 року становили 9,8 % ВВП країни (21-ше місце у світі)[1].
Смертність немовлят до 1 року, станом на 2015 рік, становила 20,05 ‰ (86-те місце у світі); хлопчиків — 23,6 ‰, дівчаток — 16,31 ‰[1]. Рівень материнської смертності 2015 року становив 132 випадків на 100 тис. народжень (73-тє місце у світі)[1].
Парагвай входить до складу ряду міжнародних організацій: Міжнародного руху (ICRM) і Міжнародної федерації товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця (IFRCS), Дитячого фонду ООН (UNISEF), Всесвітньої організації охорони здоров'я (WHO).
Потенційний рівень зараження інфекційними хворобами в країні середній. Найпоширеніші інфекційні захворювання: діарея, гепатит А, черевний тиф, гарячка денге. Станом на серпень 2016 року в країні були зареєстровані випадки зараження вірусом Зіка через укуси комарів Aedes, переливання крові, статевим шляхом, під час вагітності[1].
2014 року зареєстровано 16,8 тис. хворих на СНІД (83-тє місце в світі), це 0,41 % населення в репродуктивному віці 15—49 років (75-те місце у світі)[1]. Смертність 2014 року від цієї хвороби становила приблизно 400 осіб (90-те місце у світі)[1].
Частка дорослого населення з високим індексом маси тіла 2014 року становила 15,1 % (110-те місце у світі); частка дітей віком до 5 років зі зниженою масою тіла становила 2,6 % (оцінка на 2012 рік)[1]. Ця статистика показує як власне стан харчування, так і наявну/гіпотетичну поширеність різних захворювань.
Доступ до облаштованих джерел питної води 2015 року мало 100 % населення в містах і 94,9 % в сільській місцевості; загалом 98 % населення країни[1]. Відсоток забезпеченості населення доступом до облаштованого водовідведення (каналізація, септик): в містах — 95,5 %, в сільській місцевості — 78,4 %, загалом по країні — 88,6 % (станом на 2015 рік)[1]. Споживання прісної води, станом на 2000 рік, дорівнює 0,49 км³ на рік, або 88,05 тонни на одного мешканця на рік: з яких 20 % припадає на побутові, 8 % — на промислові, 71 % — на сільськогосподарські потреби[1].
Співвідношення осіб, що в економічному плані залежать від інших, до осіб працездатного віку (15—64 роки) загалом становить 56,6 % (станом на 2015 рік): частка дітей — 47,2 %; частка осіб похилого віку — 9,4 %, або 10,6 потенційно працездатного на 1 пенсіонера[1]. Загалом ці показники характеризують рівень затребуваності державної допомоги в секторах освіти, охорони здоров'я і пенсійного забезпечення, відповідно. За межею бідності 2010 року перебувало 34,7 % населення країни[1]. Розподіл доходів домогосподарств у країні має такий вигляд: нижній дециль — 1 %, верхній дециль — 41,1 % (станом на 2010 рік)[1].
Станом на 2013 рік, у країні 100 тис. осіб не має доступу до електромереж; 98 % населення має доступ, у містах цей показник дорівнює 99 %, у сільській місцевості — 96 %[1]. Рівень проникнення інтернет-технологій середній. Станом на липень 2015 року в країні налічувалось 3,011 млн унікальних інтернет-користувачів (101-ше місце у світі), що становило 44,4 % загальної кількості населення країни[1].
Загальні трудові ресурси 2015 року становили 3,243 млн осіб (102-ге місце у світі)[1]. Зайнятість економічно активного населення у господарстві країни розподіляється таким чином: аграрне, лісове і рибне господарства — 26,5 %; промисловість і будівництво — 18,5 %; сфера послуг — 55 % (2008)[1]. 205,29 тис. дітей у віці від 5 до 14 років (15 % загальної кількості) 2004 року були залучені до дитячої праці[1]. Безробіття 2015 року дорівнювало 5,5 % працездатного населення, 2014 року — 5,5 % (61-ше місце у світі); серед молоді у віці 15—24 років ця частка становила 13 %, серед юнаків — 10 %, серед дівчат — 17,8 % (95-те місце у світі)[1].
Значний нелегальний виробник марихуани, більшість з якої спрямовується на ринки Бразилії, Аргентини й Чилі; значний транзитний пункт на шляху наркотрафіку андійського кокаїну до Бразилії та Європи; брак контролю на кордонах, значна корупція, відмивання грошей (особливо на кордоні з Бразилією і Аргентиною), відсутність законодавства, спрямованого на протидію відмиванню грошей, отриманих злочинним шляхом[1].
Згідно зі щорічною доповіддю про торгівлю людьми (англ. Trafficking in Persons Report) Управління з моніторингу та боротьби з торгівлею людьми Державного департаменту США, уряд Парагваю докладає значних зусиль у боротьбі з явищем примусової праці, сексуальної експлуатації, незаконною торгівлею внутрішніми органами, але законодавство відповідає мінімальним вимогам американського закону 2000 року щодо захисту жертв (англ. Trafficking Victims Protection Act’s) не в повній мірі, країна перебуває у списку другого рівня[4][5].
Статеве співвідношення (оцінка 2015 року):
Демографічні дослідження в країні ведуться рядом державних і наукових установ:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.