Loading AI tools
український військовик З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Олег Йосипович Челнов (псевдонім Беркут; нар. 31 січня 1965, Харків, Українська РСР, СРСР — зник безвісти після 7 березня 1996, Грозний) — український націоналіст, військовик, командир підрозділу УНА-УНСО «Вікінг» під час Першої чеченської війни. Один з двох українців, удостоєних нагороди «Герой нації» Чеченської Республіки Ічкерія (інший — Сашко Білий).
Челнов Олег Йосипович | |
---|---|
Лейтенант ЗС ЧРІ | |
![]() Олег Челнов у палаці президента Ічкерії Джохара Дудаєва | |
Загальна інформація | |
Народження | 31 січня 1965 (59 років) Харків, Українська РСР, СРСР |
Смерть | 6 березня 1996 Грозний, Чеченська Республіка Ічкерія (зниклий безвісти) |
Псевдо | «Беркут» |
Військова служба | |
Роки служби | 1984 — 1996 |
Вид ЗС | ![]() |
Формування | ![]() ![]() |
Війни / битви | Перша чеченська війна |
Нагороди та відзнаки | |
Народився 31 січня 1965 року у місті Харкові в російськомовній робітничій родині. Один із дідів Олега був репресований і відбував покарання в радянських таборах[1].
1984 року призваний до війська. За деякими даними, воював в Афганістані[1]. 1988 року добровольцем поїхав до Вірменської РСР ліквідовувати наслідки Спітакського землетрусу, за що згодом був нагороджений орденом «За особисту мужність».
У 1990 році в Олега Челнова народилася донька Аліна.
До Чечні Челнов уперше вирушив 1994 року, де з українських добровольців було сформовано батальйон УНА-УНСО «Вікінг». Під час битви за Грозний в січні 1995 року батальйон брав участь в обороні президентського палацу, Челнов тоді був начальником штабу і постійно носив із собою вибухівку для самоліквідації на випадок потрапляння в полон.
У червні 1995 року лейтенант армії ЧРІ Челнов повернувся до рідного Харкова. Челнов розповідав, що за участь у боях не отримував жодних грошей. Місцеві телеканали записали з ним кілька інтерв'ю. За словами Челнова, станом на червень 1995 року, в Чечні загинуло 12 бійців українського батальйону, зокрема 7 харків'ян. Сам Олег Челнов на той час був поранений. Внаслідок вибуху голкової бомби її отруєний фрагмент пробив руку[1].
Востаннє Олег Челнов вирушив на Кавказ у січні 1996 року. За офіційною версією він загинув у Грозному під час бою в районі площі «Мінутка» 6 або 7 березня. Але є свідчення людей, які його знали, про те, що бачили його пізніше. Тіло Олега так і не було знайдене, тому вірніше вважати його зниклим безвісти[1][2].
Після загибелі на його честь названо одну з вулиць Грозного, а дочці в Харкові призначено пожиттєву пенсію, однак після приходу до влади кадирівців вулицю було перейменовано, а виплати припинились[1][3].