Loading AI tools
(1110-1193) З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Обіццо I д’Есте (італ. Obizzo I d’Este; Есте, 1110 — Феррара, 25 грудня 1193) — італійський військово-політичний діяч доби Середньовіччя, голова Дому Есте у 1137-1193 роках, маркіз Мілану та Генуї у 1184-1193 роках, лідер партії гвельфів Феррари з 1186.
Обіццо I д'Есте | |
---|---|
Народився | 1110 Есте, Провінція Падуя, Венето, Італія |
Помер | 25 грудня 1193 Феррара, Феррарське герцогство |
Діяльність | правитель |
Титул | маркграф |
Рід | Естенський дім |
Батько | Фулько I д'Есте |
Мати | NN[d][1] |
Діти | Аццо V д'Есте |
У 1163 році допоміг імператору Фрідріху Барбароссі у боротьбі з Вероною, Падуєю та Віченцею. Втім, вже у 1167 році приєднався до Ломбардської ліги, спрямованої проти імператора.
У 1177 році прибув у Венецію для того, щоб бути присутнім під час підписання угоди між Ломбардською лігою та імператором. Його почт складав 180 осіб, що свідчило про значний політичний вплив.
У 1182 році був призначений подестою Падуї, а у 1184 отримав від імператора титул маркіза Мілану та Генуї. Обіццо був першим представником Дому Есте, що згадується в історичних джерелах з титулом «маркіз»[2].
У 1186 році Обіццо фактично очолив партію гвельфів у Феррарі, що суттєво вплинуло на подальшу долю Дому Есте, який з того часу почав відігравати все більш суттєву роль на Півночі Італії.
Син Фулько I д’Есте. Після смерті братів та племінників об’єднав під своєю владою всі спадкові землі Дому Есте.
Одружився у 1124 році з Софією да Лендінара. Мав шістьох дітей:
Помер Обіццо І на Різдво 1193 року. Після його смерті Дім Есте очолив не його син Аццо V д‘Есте (помер того ж року, що й батько), а онук - Аццо VI д‘Есте.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.